4 ß. A. Wrede. 



kåren under olika tider handhaft undervisningen i ett flertal ämnen. Det synnerligen 

 skarpa språksinne, som utmärkte Leo Mechelin, var ett arf ej blott efter fadren, utan 

 äfven efter farfadren, kyrkoherden i Jaakimvaara Henrik Mechelin. Af fadern ärfde 

 Leo Mechelin äfven den starka och resliga kroppsbyggnaden. 



Bland kadetter, med hvilka Mechelin under denna tid umgicks och knöt vänskaps- 

 band, må, utom halfbrüderne Robert och Torsten Costiander, nämnas Robert Lagerborg 

 och Woldemar von Daehn. 



Då Mechelin, efter att den 4 februari 1856 hafva aflagt studentexamen, trädde ut 

 i lifvet, skedde det under en tid af den starkaste väckelse i politiskt, nationellt och 

 kulturellt hänseende, som Finlands folk någonsin genomlefvat. De intryck, som den 

 rikt begåfvade och vakna unga mannen under denna tid och den minnesrika första 

 hälften af 1860 talet mottog, hafva, enligt hvad han själf betygat, ristat sig djupt i 

 hans sinne, ja bli f vit bestämmande för hans lif. Vid universitetet studerade Mechelin 

 i främsta rummet estetik och nyare litteratur, därnäst historia och filosofi, i hvilket sist 

 nämnda ämne han åhörde J. V. Snellmans föreläsningar, samt äfven latin och finska. 

 Under ett år konditionerade han hos grefve Nikolai Steven-Steinheil på dennes egendom 

 i närheten af Wiborg. Såsom en behållning af estetikens studium torde få anses den 

 varma kärlek till skön konst, som alltid utmärkte honom, samt måhända äfven det sinne 

 för en vårdad och elegant framställning, som så klait framträdde såväl i hans tal som 

 i hans skrifter. Historisk-fllologisk kandidat den 18 maj 1860 mottog han lagerkransen 

 vid den ryktbara promotionen den 31 i samma månad. 



Snart därefter öfvergick Leo Mechelin till Juridiska fakulteten, bland hvars ämnen 

 statsrätten och de s. k. statsvetenskaperna särskildt intresserade honom. Först nämnda 

 vetenskap representerades på denna tid vid universitetet på ett framstående sätt af pro- 

 fessorn Vilhelm Rosenborg. Vid samma tid börjas äfven, kan man säga, Mechelins 

 litterära bana. Han publicerade nämligen uppsatser i tidningarna Barometern (1861) 

 och Helsingfors Dagblad (från 1862) samt i Litterär tidskrift (1864). Sekreterarebiträde 

 vid Vetenskaps-Societeten från den 1 oktober 1860 till utgången af år 1861 och t. f. 

 amanuens vid universitetets konsistorium under vårterminen 1861, fann han äfven tid 

 att deltaga i både kamrat- och sällskapslifvet. Till hans närmaste vänner, hvilkas um- 

 gänge utan tvifvel på honom utöfvat varaktigt inflytande, hörde flere af den tidens bäste 

 och mest framstående unge män, såsom Anders och Johan Jakob Ohydenius, Karl Col- 

 ian, C. G. Estlander, Robert Lagerborg, Robert Montgomery och August Schauman. 

 Juriskandidatexamen aflade han den 23 februari 1864. Näst föregående år hade hans 

 fader aflidit. 



Den 11 oktober 1864 antogs Mechelin till e. o. kopist i Senatens ekonomiedepar- 

 tement och den 29 juni 1865 utnämndes han till kopist i finansexpeditionen, från hvil- 



Tom. XLV. 



