14 R. A. Wbede. 



År 1909 den 13 juli afled efter långvarig sjukdom Mechelins ädla och liängifna 

 maka. Hans egen hälsa hade, allt sedan han afgick från senaten, A'arit starkt angri- 

 pen, och ofta kände han sig mycket trött. Men han betvang både sjukdom och trött- 

 het samt egnade sig med rastlös ifver åt arbetet. Väl löretog han under de tre sista 

 åren regelbundet hvarje sommar en resa till badorten Gastein i Österrike och vistades 

 tidtals äfven i Saltsjöbaden invid Stockliolm för att återställa sin hälsa. Men sjukdo- 

 men kunde ej mer öfvervinnas. A andra sidan lämnade Mechelin ej ens medan han 

 undergick kuren i Gastein fullkomligt sin författarverksamhet, och det ansträngande 

 samt rifvande arbetet \id landtdagarna var gifvetvis ej egnadt att förbättra hans hälso- 

 tillstånd. Under landtdagen 1913 angreps han starkt af sjukdomen, men repade sig 

 åter, och kunde, om ock med svårighet, hålla sig uppe och arbeta tills han i juni, på 

 resan från Gastein till Saltsjöbaden, mycket häftigt insjuknade. Härefter lämnade 

 sjukdomen och smärtorna honom endast för korta mellantider och äfven då blott ofull- 

 ständigt någon ro. 



Ännu vid den fest, som den 18 september 1913 å feratioårs dagen efter öppnandet 

 af 1863 års landtdag begicks till minne af landtdagarnas återupplifvande, höll Mechelin å 

 riddarhuset det svenska festtalet. Men så anslående detta tal än var, framstod det klart 

 för enhvar att hans kraft nu var bruten. Något senare på hösten utkom det sista ar- 

 betet af hans hand, den intressanta och upplysande uppsatsen Ny regeringsform, i publi- 

 kationen Från biytningstider. Andra planlagda arbeten, bland hvilka en del hänförde 

 sig till fredskongressernas arbetsprogram, måste lämnas outförda. Likaledes måste en 

 planerad resa till S:t Petersburg inställas. 



I början af januari innevarande år inträffade i sjukdomen en afgörande vändning 

 till det sämre, och den 25 i samma månad lämnade Leo Mechelins upphöjda ande det 

 jordiska. Ehuru sjukdomen varit plågsam, ofta till och med i mycket hög grad, kom 

 slutet stilla och lugnt, utan smärtor. 



Under Mechelins lifstid hade talrika yttre utmärkelser kommit honom till del. 

 Utom att han erhållit tlere både ryska och utländska ordnar hade han, såsom redan 

 nämndes, 1876 upphöjts i adligt stånd. Sedermera hade han år 1893 af Uppsala uni- 

 versitet hedrats med värdigheten af honorar filosofie doktor, samt på särskilda tider kal- 

 lats till korresponderande medlem af flere vetenskapliga samfund, nämligen Svenska ve- 

 tenskapsakademien, Svenska landtbruksakademicn, Vetenskapssocieteten i Uppsala, Veten- 

 skaps- och vitterhetssällskapet i Göteborg, Société des Economistes, Société générale des 

 Prisons och Société de législation comparée i Paris, äfvensom Gesellschaft für ver- 

 gleichende Rechtswissenschaft und Nationalökonomie i Berlin. Ar 1909 blef han kallad 

 till medlem af Finska Vetenskaps-Societeten och höll här 1912 ett föredrag om Politi- 



Tom. XLV. 



