Minnestal öfver senatorn, fil. och juris utr. doktorn Leopold Henrik Stanislaus Mechelin. 17 



den amerikanska juiisten John C. Calhoun sökt göra gällande att Amerikas Förenta 

 stater icke genom antagandet at konstitutionen af år 1787 upprättat en ny statsmakt 

 och således icke heller tillsammans bildade en stat, utan endast voro folkrättsligt med 

 hvarandra förbundna suveräna stater. Unionen mellan dessa stater hade ^uppstått genom 

 ett folkrättsligt fördrag, och ett sådant kunde ej gifva upphof åt en statsförfattning, 

 som vore en öfver de enskilda staterna stående lag. Suveräniteten vore ock något för 

 begreppet stat väsentligt, och något som ej kunde delas. Enahanda uppfattning häfda- 

 des sedermera af Max Seydel beträffande Nordtyska förbundet och Tyska riket '). 



Dessa författare synas hafva påverkat Mechelins uppfattning i förevarande fråga. 

 Med en argumentering, som likväl delvis är en annan än deras, söker han visa att 

 förbundsstat och statsförbund icke äro väsentligen olika begrepp, utan utgöra ett enda 

 slag af föreningar eller associationer af stater, ehuru de kuinia förete olika nyanser. 

 Han indelar därför de permanenta statsförbindelserna i statsförbund, vid hviika en för 

 ändamålet inrättad förbundsstyi-else handhar de för de förbundna staterna gemensamma 

 angelägenheterna, och statsunioner, för hviika det är väsentligt att regenten i den ena 

 staten tillika är regent i den andra. 



För att komma till detta resultat, anser Mechelin det icke vara nödigt att närniai'e 

 undersöka begreppen stat och suveränitet, men yttrar angående den senare bl. a. föl- 

 jande. „Det är hvarje stats oförgripliga rättighet att utan fi'ämmande makters inbland- 

 ning ordna sitt inre lif, bestämma sitt styrelsesätt, stifta sina lagar, förfoga öfver sina 

 tillgångai'. Denna rättighet utgör suveränitet, statshöghet. Den är oskiljaktig från 

 staten. Föi-loras den, har staten ui)phurt att vara till" (sid. 12). Då nu en stats su- 

 veränitet, enligt Mechelin, „hvilar på ofvanangifna exklusiva rättighet i afseende å dess 

 inre förhållanden'', är det honom möjligt att skilja mellan statsrättslig och folkrättslig 

 suveränitet samt att uttala att väl den folkrättsliga suveräniteten, men icke den stats- 

 rättsliga, kan blifva föremål för reduktion utan „skada för statens tillvaro såsom sådan" 

 (sid. 13). 



Efter att hafva redogjort för några i äldre tider förekommande föreningar mellan 

 stater söker Mechelin i förevarande arbete ådagalägga att Noi-damerikas Förenta stater 

 icke tillsammans bilda en stat, oaktadt 1787 års konstitution i kongressen, presidenten, 

 högsta domstolen m. m. skapat gemensamna organ för både lagstiftning, styrelse samt 

 förvaltning och lagskipning. Denna uppfattning grundar han ej därpå att konstitutionen 

 kommit till genom ett fördrag, — han erkänner tvärtom att en verklig statsförfattning 



') Se Calhoun, A Disquisition on Government and a Discourse on the Constitution and Government 

 of the United States (t^olumbia 1851), samt Seydel, i Tliiibinger Zeitschrift für die gesainmte Staatswissen- 

 schaft, bd 28 (1872) och Commeutar zur Verfassungsurkunde für das deutsche Reich (Freiburg 1873), inled- 

 ningen. Sist nämnda skrift var ej känd af Mechelin. 



Tom. XLV. 3 



