Minnestal öfver senatorn, fil. och juris iitr. doktorn Leopold Henrik Stanislaus Mechelin. 21 



försvar" erfordrades. Äfven detta framgår af särskilda uttalanden i betänkandet (sid. 

 18 och 24). I sauimanliang härmed anför utskottet huruledes, då anfall i Finland med 

 mycket talrika truppstyrkor till följd af landets läge och beskaffenhet knappast kunde 

 göras, den föreslagna härordningen enligt utskottets tanke „icke blott motsvarar alla bil- 

 liga fordringar på ett tinskt nationalförsvar, utan därjämte bör kunna med framgång 

 hämma sådana krigsföretag, som öfver Finland kunde riktas mot kejsardömet Ryssland 

 eller dess hufvudstad". 



l*å Mechelins statsrättsliga uppfattning hvilar slutligen äfven följande af utskottet 

 gjorda ändring. Enligt propositionens förslag ankom det å krigsministern i kejsardömet 

 att handlägga och för monarken föi'edi'aga en del de finska trupperna rörande angelägen- 

 heter. Här tillade utskottet att detta tillkommer krigsministern i kejsardömet „i ena- 

 handa egenskap för den finska militäi'en" (Vpl. lagen § 119). 



Det kan naturligtvis icke bevisas alla dessa och andra dylika ändringsförslag och 

 uttalanden i värnepliktsutskottets betänkande faktiskt härrörde från Mechelin. Men äf- 

 ven om så icke varit fallet, är det obestridligt att de grundsatser, som i dem funnit ut- 

 tryck, af honom betraktats såsom nödvändiga konsekvenser af hans uppfattning af sta- 

 ten och af Finlands politiska ställning, liksom ock att han energiskt förfäktat dessa sat- 

 ser ej blott i utskottsbetänkandet, utan ock genom sina yttranden i ridderskapet och 

 adeln ^). Det är således fullt herättigadt att betrakta dem såsom karakteristiska för 

 hans statsrättsliga uppfattning. A andra sidan ådagalägga de på det mest slående sätt 

 det samband, som förefanns mellan Mechelins statsrättsliga uppfattning och hans politi- 

 ska ståndpunkt eller huruledes den senare bestämdes genom den förra. 



Enahanda uppfattning igenfinnes, ehuru icke lika fullständigt utlagd och motive- 

 rad, i senai'e landtdags- och andra akter, som häri'öra från eller påverkats af Mechelin. 

 Så framför allt i det betänkande, som under hans ordförandeskap afgafs af värneplikts- 

 utskottet vid urtima landtdagen 189U. Det säges här bl. a. „Storfurstendömet Finland 

 är finnarnes fädernesland, liksom kejsardömet Ryssland är ryssarnes fädernesland. Men 

 emedan Finland genom sin oupplösliga förening med kejsardömet utgör en del af en 

 uti internationell mening enhetlig makt, det Ryska riket, kan den patrioti- 

 ska plikten att försvara fädei'neslandet aldrig af Finlands folk utöfvas annorlunda än 

 såsom ett deltagande i hela rikets försvar, vare sig att striden utkämpas inom Finlands 



') Sil t. ex. säger han; „Man har sagt: den (finska staten) har icke själfständighet; den har icke suve- 

 ränitet; men det är icke så. Det finnes ingen stat, som icke vore suverän och själfständig". Litet längre 

 fram betecknas saknaden af ett försvarsväsende såsom en väsentlig brist i den finska statens organisation. 

 Och i ett annat yttrande heter det: „Jag kunde fråga huru mycket af hvad vi nu i landet äga såsom väl- 

 signelserika, bestående statsinstitutioner skulle finnas till, om vi under missmodets dagar skulle hafva sagt: 

 det är ett fantom att vilja ernå ett fullständigt statsskick." Eidd. o. Adeln protokoll. V, sid. 1326, 1327, 1332. 



Tom. XLV. 



