24 E- A. Wrede. 



betingat. Härvid bör dock beaktas att förslaget till landtdagsordning icke fullt motsva- 

 rade hans önskningar — han hade velat vid sidan af enkammaren ställa en genom val 

 af särskilda korporationer och samhällsgrupper tillsatt rådgifvande församling. Men å 

 andra sidan ansåg han reformen nödvändig, emedan det i vårt politiska läge var af 

 vikt att folket i sin helhet kände sig solidariskt med landtdagen, och han hyste tillika 

 den öfvertygelsen att de folkklasser, som dittills saknat politiska rättigheter, endast ge- 

 nom delaktighet i deras utöfning kunde lära sig att rätt bruka dem. 



Enligt min uppfattning var Mechelin väl i den meningen demokrat att han erkände 

 berättigandet af demokratiska grundsatser och i handling tillämpade sådana. Så t. ex. 

 sökte han såvidt möjligt befrämja alla reformer, som hade till syftemål arbetsklassens 

 väl, liksom han ock redan tidigt yrkade på den politiska rösträttens utsträckning till 

 alla lager af samhället. Men det oaktadt var Mechelin ej i egentlig mening demokrat. 

 Oafsedt det aristokratiskt förnäma i hela hans väsen, var hans samhällsideal icke det 

 demokratiska, enligt hvilket „folkviljan" borde vara högsta lag, utan ett annat eller „rätts- 

 staten", ej blott i den meningen att allt som i staten tillgjordes borde ske i öfverens- 

 stäramelse med den gällande rättsordningen, utan ock i den att den fria veiksamheten 

 på statslifvets område borde behärskas af rättens och rättvisans principer. Jag hänvi- 

 sar åter till afhandlingen Om statsförbund och statsunioner (s. 10 f.). Sedan förf. ka- 

 rakteriserat furstesuveräniteten såsom regentens rätt att inom staten oinskränkt utöfva 

 den högsta makten och folksuveräniteten såsom den allmänna viljans öfvermakt öfver 

 hvarje enskild vilja, säger han: „Med nutidens i-ättsståndpunkt är den absoluta suverä- 

 niteten oförenlig, såväl i det förra som i det senare fallet. Obegränsad makt tillerkän- 

 nes numera ingen, hvarken i den monarkiska eller republikanska staten. Huru än den 

 högsta makten är organiserad, måste den i sin utöfning såsom veikställande makt vara 

 bunden af lagen, såsom lagstiftande åter förbunden att respektera individens mänskliga 

 rättigheter. — — Äfven den högsta makten är icke makten att förneka det rätta. 

 Rättsstaten utesluter absolutismen ; således äfven den absoluta suveräniteten." Man fin- 

 ner häraf att Mechelin såsom högsta principer för statslifvet uppställde, icke jämlikhe- 

 ten, utan rätt och frihet. 



Denna frisinnade politiska ståndpunkt blef Meclielin i olika lefnadsställning och un- 

 der fortskridande ålder ständigt trogen. Han hörde ej till de frihetsvänner, hvilka så- 

 som oppositionsmän larma för friheten, men komna till makten, själfva blifva despoter. 

 Ej heller bragte „årens snö" väi'men för hans ungdomsideal att svalna. Om äfven hos 

 honom någon föi'ändring i uppfattningen af enskilda frågor kunde varsnas, så berodde 

 den af de olika fordringar, som ändrade tidsförhållanden ställa på frågornas lösning. 1 

 grunden förblef hans vackra lifsåskådning alltid densamma. 



Till följd af sin statsrättsliga och politiska ståndpunkt kom Mechelin såsom stats- 

 Tom. XLV. 



