Minnestal öfver senatorn, fil. och jur. utr. doliorn Leo])old Henrik Stanislaus Mechelin. 27 



aflägsnande af lagstridiga öfvergrepp och missbruk. Bland dylika framställningar, i hvil- 

 kas tillkomst Mechelin hade en betydande andel, må från ståndslandtdagarnas tid näm- 

 nas den af ständerna 1894 aflåtna adressen samt den s. k. stora petitionen vid 1904 — 

 1905 års landtdag. I enkammarlandtdagen utarbetade han ett flertal både adresser och 

 petitioner rörande det politiska läget samt utöfvade såsom ordförande i 1910 års grund- 

 lagsutskott ett afgörande inflytande på landtdagens svar å propositionen med „lagförslag 

 beträffande ordningen för stiftande af lagar och författningar af allmän riksbetydelse, 

 som angå Finland". I detta samband bör äfven nämnas det redan åberopade petitions- 

 memorialet till 1913 års landtdag, med förslag till riksakt, h vilket har sin betydelse 

 däri att det anvisar den väg, på hvilken en uppgörelse med Ryssland, när tidpunkten 

 för en sådan en gång inträder, kan bringas till stånd. Likaledes affattade Mechelin 

 såsom senator flere hemställningar från senaten till monarken i enahanda syfte. I alla 

 dessa hänvändningar till Finlands storfurste gjorde sig hans statsrättsliga insikter och 

 glänsande stilistiska förmåga på bästa sätt gällande. 



Om det försvar för Finlands rätt, som han presterade genom sina talrika publika- 

 tioner i politiska ämnen, har redan varit fråga. 



Mechelins politiska verksamhet omfattar sålunda tre särskilda sidor, af hvilka en- 

 hvar är af den betydelse att den ensam för sig kunde tillförsäkra honom ett fram- 

 stående rum i Finlands politiska historia, nämligen hans deltagande i landtdagarna, hans 

 arbete i senaten samt hans öfriga, till stor del privata verksamhet i politiskt syfte, hvar- 

 till isynnerhet hör utgifvandet af politiska skrifter, förbindelserna med andra länders 

 statsmän och rättslärde samt i viss mån arbetet för fredssaken. 



Af Mechelins verksamhet vid landtdagarna hafva de viktigaste momenten redan 

 blifvit berörda. Men hans intresse sträckte sig äfven till andra landsdagsfrågor än de 

 rent politiska, särskildt till sådana som hänförde sig till myntväsendet och Finlands 

 bank, till handel och näringar, samt isynnerhet till dem, som rörde andliga eller kultu- 

 rella intressen, såsom vetenskap, konst, undervisningsväsende m. m., och för öfrigt till 

 frågor af de mest olika slag. Hans inflytande vid landtdagarna var stort och berodde 

 ej blott på hans eminenta begåfning, hans stora insikter och erfarenhet samt glänsande 

 vältalighet, utan delvis äfven på andra omständigheter. Till dem hörde, utom annat, 

 hans lörsonliga ställning till partierna i landet, hvilken väl möjliggjordes genom den 

 centrala ställning han intog i spi'åkfrågan, men innerst grundade sig på en djup öfver- 

 tygelse om nödvändigheten af ett enigt uppti'ädande i landets lifsfrågor. Hans sträfvan 

 att förena alla partier till ett samfäldt försvar för Finlands konstitution blef visserligen 

 såtillvida endast delvis realiserad, att enkammarlandtdagens största parti ej kunde för- 

 mås att ens i denna fråga fullt sammangå med öfriga grupper. Till den sammanslut- 

 Tom. XLV. 



