30 R. A. Wrede. 



seklet samt därefter, som han trädde i närmare relationer med flere af den internatio- 

 nella rättens främsta representanter i särskilda länder. Sålunda stod han i vänskapligt, 

 delvis intimt förhållande till bl. a. von Bar i Göttingen och Westlake i London, Lyon- 

 Caen, Anatole Leroy-Beaulieu och de Lapradelle i Paris, Ernest Nys i Brüssel, van der 

 Vlugt och Oppenheim i Leyden samt Getz och Hagerup i Kristiania, äfvensom till flere 

 ledande statsmän i Sverige. Üfverallt åtnjöt han högt anseende och uppriktig aktning. 



Af stor betydelse i politiskt hänseende är slutligen det inflytande Mechelin utöfvade 

 på allmänheten i sitt eget hemland. Helt säkert har ingen i så hög grad som han bi- 

 dragit till att hos denna allmänhet utbreda kännedom om Finlands statsskick samt en 

 konstitutionell uppfattning i våra politiska frågor. Han gjorde det såsom professor ge- 

 nom sina liffulla och medryckande föreläsningar, vidare genom sina skrifter och hela 

 sin politiska verksamhet. Att han genom denna delvis omedvetna inverkan på sina 

 landsmän afsevärdt stärkt sitt folks motståndskraft, är uppenbart. 



Oaktadt den bestämda ståndpunkt Mechelin intog i fråga om Finlands rättsliga 

 ställning och den energi, hvarmed han försvarade landets konstitution mot alla angrepp, 

 förde han alltid striden på ett ädelt sätt. Å ena sidan ville han att motståndet skulle stå 

 på lagens grund och endast lagliga medel användas, å den andra erkände han oförbe- 

 hållsamt Finlands förpliktelser mot Ryssland samt var beredd att tillmötesgå skäliga el- 

 ler berättigade anspråk från rysk sida, blott Finlands konstitution därvid respekterades. 

 Detta framgår såväl af särskilda af hans politiska skrifter — se t. ex. den redan an- 

 förda broskyren I frågan om ett närmare ordnande af de lättsliga förhållandena mellan 

 Ryssland och Finland — som af värnepliktsutskottets vid urtima landtdagen 1899 be- 

 tänkande och flere vid landtdagarna under hans medverkan tillkomna framställningar 

 till monarken. Det bästa vittnesbördet därom är likväl det ofvannämnda, till 1913 års 

 landtdag inlämnade petitionsmemorialet med förslag till riksakt, hvilket tillika visar att 

 han äfven under den svåraste situation icke ville inskränka sig till protester, utan äfven 

 vidtaga positiva åtgärder för framtiden. Ett indirekt bevis härpå är äfven den vänskap 

 och högaktning han åtnjöt från fi'amstaende ryska patrioters sida, ty ett sådant förhål- 

 lande hade icke varit möjligt, om hans ståndpunkt gentemot Ryssland varit oförsonlig 

 eller intransigent. 



Ehuru Mechelins verksamhet såsom politiker och statsman var så omfattande att 

 den mer än väl kunnat utfylla en äfven efter stort mått tilltagen lifsgärning, inskränkte 

 sig hans arbete och intresse ingalunda till hithörande frågor. De sträckte sig tvärtom 

 till snart sagdt allt slags kulturarbete, så att han i sanning kunnat om sig själf säga: 

 nihil humani mini alienum est. Och på alla områden, å hvilka han försökte sig, gjorde 

 sig hans eminenta begåfning på sådant sätt gällande att han på hvart och ett af dem 

 kunnat blifva en af de främste. Sålunda är det icke tvifvelaktigt att han, om törhål- 



Tom. XLV. 



