is — egyszer már legalább megközelítőleg hűen 
ábrázolni . . . kisérletem ez irányban talán 
nem mondható teljesen meghiusultnak. Per- 
sze még ennél is csak egy aránylag kicsiny 
területre kellett szorítkoznom, mert arról, hogy 
köröskörül, az ország határain túl mi tör- 
ténik, adatok hiján teljesen tájékozatlanok va- 
gyunk. Ez a körülmény, t. i. összevágó, egy- 
idejű külföldi megfigyeléseknek teljes hiánya — 
tiltott el minden messzebbmenö következte- 
téstől. 
Tudom ugyan, hogy annak megitélése, hogy 
eselről-esetre meddig lehet s meddig szabad | 
mennünk, nem előjoga sem egynek, sem más- 
nak, hanem mindig a kutató személyes ráter- 
mettsége, egyéni képessége s éleslátása fog ab- 
ban dönteni. Tudom azt is jól, hogy én ez irány- 
ban nagyon is rászorulok a szakkörök legmesz- 
szebbmenő szives elnézésére, s éppen ezért vol- 
tam oly nagyon rajta, hogy a Központ a meg- 
figyelés egész anyagát is közre adja. 
Ez nem csekély anyagi áldozattal im meg 
történt, s a ki azt hiszi, hogy abból még többet 
is, lehet is, tud is kidolgozni, az ügy érdekében 
fogjon munkához, a lehetőség erre meg van adva. 
Én részemről egy szemernyit sem akartam a 
teljes inductio elvéből feláldozni, s inkabb akar- 
tam keveset mondani, mint hogy részemről is 
«welemenyekkel» álljak elő, a melyek a vonulás- 
ról szóló jelenlegi ismereteink mellett nagyon 
is messze mennek, s nem hogy tisztáznák a kér- 
dést, hanem ellenkezőleg csak növelik, csak ál- 
talánosabbá teszik a zavart. 
Budapest, 1900. február S. 
379 
zu schildern, kann unser Versuch vielleicht 
nicht für gänzlich gescheitert genannt wer- 
den. Freilich mussten wir uns nur auf ein 
verhältnissmässig kleines Gebiet beschrän- 
ken, denn was ausserhalb Ungarns rings- 
herum geschieht, darüber fehlt uns leider alle 
Auskunft. Dieser Umstand: Mangel an aus- 
, wärtigem Materiale — verbot mir diesbezüglich 
weitergehende Folgerungen. 
Ich weiss, dass die Beurtheilung des Um- 
standes, wie weit man von Fall zu Fall gehen 
kann und darf, kein Vorrecht des einen oder 
anderen Forschers ist, das darüber immer die 
individuelle Fähigkeit, der eigene Scharfsinn 
des Forschers entscheiden wird. Ich weiss ge- 
nau, dass ich der weitgehendsten gütigen Nach- 
sicht der Fachkreise diesbezüglich durchaus 
nicht entsagen darf, darum war mir sehr daran 
gelegen dass die Centrale ihr ganzes Materiale 
der Öffentlichkeit übergebe. 
Das ist mit nicht geringem Opfer gesche- 
hen, wer daraus noch mehr folgern und mehr 
heraus arbeiten kann und will, dem ist nun die 
Gelegenheit gegeben. Ich selber wollte das 
Prinzip der strengsten Induction absolut nicht 
opfern, und wollte lieber weniger sagen, als 
Sentenzen aufzustellen, welche beim Stande 
unserer gegenwärtigen positiven Kenntnisse 
über den Zug zu weit greifen und mehr zur 
Verwirrung als zur Beleuchtung der Sache ge- 
eienet sind. 
Budapest, S. Feber 1900. 
