Poema del Cid. 33 



orsakers skuld. Den första, när han vill taga hämd för något agg han bär till dem. 

 Den andra, för missgärningar som de gjort i riket. Den tredje, för något felstegs skuld, 

 som innebär förräderi eller bedrägeri. Och när så händer, att konungen skall ur riket 

 förvisa en rieo hombre för aggs skuld, bör denne, ändock det är konungen som vill förvisa, 

 enskildt och i hemlighet bedja konungen om nåd att han icke må göra det, på 

 det sättet att ingen annan är der tillstädes än de begge; och vinner han ej dermed 

 sin önskan, bör han bedja om nåd den andra gången inför en eller tvenne af konun- 

 gens följe. Och om så händer, att konungen icke vill bevilja det, kan han bedja 

 honom om nåd den tredje gången inför hela hofvet. Och skulle han ändock icke be- 

 nåda honom, och bjuder han honom lemna landet, så kunna hans vasaller, då orsa- 

 ken är sådan, följa honom och lemna landet med honom. Men konungen bör gifva 

 honom trettio dagars rådrum till att utgå, och under dessa trettio dagar bör, han be- 

 vilja, att man säljer honom lifsmedel på de ställen der han framtågar. Men innan 

 de trettio dagarne äro förflutna bör el rico hombre lemna landet. Men sedan han 

 utgått, kan han begynna krig, om han vill, emot konungen, för att vinna sitt lifs- 

 uppehälle. Och detta kan han göra af tvenne skäl. Det ena, emedan konungen för- 

 visade honom, utan att vilja gifva skäl hvarföre han så gjorde. Det andra, emedan 

 han bör kunna hafva sitt uppehälle från det land der han är född. Men i ett krig 

 som detta bör han icke hemligen röfva, ej heller med våld intränga i stad eller 

 borg, ej heller bränna den. Men om konungen konfiskerat någonting af hans, kan 

 han dock besätta stad eller slott, eller annat arfvegods som är konungens, till samma 

 värde som det honom fråntagits, och behålla det intills konungen återger det han 

 tagit; men sälja eller på annat sätt afhända sig det, kan han icke. Och för sådan 

 landsflykt och sådant krig bör konungen intet ondt göra åt hustrun eller åt barnen 

 till el rieo hombre, ej heller åt hustrun eller barnen till de vasaller som följa honom. 

 Och ej blott hans vasaller och anförvandter, men äfven tjenarne och de öfrige männen 

 ur hans omgifning kunna följa el rico hombre i en landsflykt som denna, för det goda 

 de af honom åtnjutit". 



Man skönjer här nationens genius under dess organisationsarbete, huru han för- 

 söker att inpassa de obändiga individualiteterna i ett ordnadt samhällsskick, att med 

 lag binda det laglösa. Konungen har rättighet att för aggs skuld förjaga en rico 

 hombre, och denne, suverän genom sin landsförvisning, har rättighet att med väpnad 

 hand hålla sig skadeslös. Allenast det skedde under vissa former, bevarades loyaliteten 

 så godt sig göra lät, äfven då trohetsförhallandet var brutet. 



Denna konungens rättighet utgör enda skönjbara förklaringen till den långvariga 

 landsflykt, i hvilken Rodrigo Diaz fick tillbringa en stor del af sitt lif. Alfons VI 

 kunde aldrig förgäta att det var han, hvars svekfulla råd vid Carrion beröfvat honom 

 friheten och tvenne kronor, och han, som ensam djerfdes göra sig till taleman för 

 kastilianarnas misstroende. Till en början dolde han skickligt sitt agg, sålänge spän- 

 ningen med denna del af hans välde fortfor. Måhända af klok beräkning att försona 

 sinnena i Kastilien, tillstadde han ett ar sednare Rodrigos förmälning med hans franka 

 donna Xiuiena, grefvens afAsturien dotter,*) och betrodde honom derpå uppdraget, att hos 



"") Sådan framställes konungens tanke af traditionen i Cronica rimada, v. 352-337: 



