34 C. G. ESTLANDEE. 



konungen af Sevilla afhemta den tillkommande tributen. Medan Rodrigo uppehöll sig 

 i Sevilla, blef Motamid ibn-Abed oförmodadt angripen af fursten i Granada. Med 

 Rodrigos kraftiga bistånd samlade han sina trapper och lyckades vid Capra förskingra 

 Granadas här. I denna tjente åtskillige kristne baroner och äfven flere af konung 

 Alfons undersåter, bland andre Gardas Ordonez, en leonesare af kunglig härkomst. 

 Denne förbittrad öfver nederlaget begynte, återkommen till hemlandet och understödd 

 af andra afundsmän, att hos konungen förtala Rodrigo, eller hellre att upplifva det 

 dolda agget. Han skall dervid, tyckes det,*) hafva föreburit, att Rodrigo försnillat 

 en del af tributen. Sådan är den enda antagliga orsaken till Alfons stränga förfarande, 

 då han omkring år 1081 förklarade Rodrigo i akt och bjöd honom lemna sina riken**). 

 Och så stor skall konungens förbittring dervid varit, att han i stället för de trettio 

 dagars frist som, enligt Kastiliens lag, tillkom vasallen, beviljat honom endast nio 

 dagar, enligt Fuero de Leon***). 



Åtföljd af ett antal vasaller och förtrogne, riktade Rodrigo Diaz sitt tåg emot 

 östra delen af halfön, hvars upplösta förhållanden tycktes öppna det tacksammaste 

 fältet för hans mod och hans förslagenhet. Ty ingenstädes hade fröen till arabväldets 

 undergång funnit en så bördig jordmån, som i provinserna utmed medelhafskusten. 

 Här voro staterna minst till omfång och störst till antal, samt följaktligen krigen mest 

 oafbrutna och vexlingen i alla förhållanden jemnast. Här isynnerhet utvecklade sig 

 den trolöshet, som karakteriserar tidens politiska förhållanden , i högsta grad af veder- 

 stygglighet. DeiTinder lefde man, i skötet af den yppiga naturen och i besittning af 

 det gamla välståndets qvarlefvor, ett lif som egnades åt sinnesnjutningar och åt njut- 

 ningen af den mest raffinerade odling, i hvilket rus man sökte glömma tingens osta- 

 dighet. Det är om detta lefverne den arabiske skalden utbrister: ,Den dygdige mannen, 

 som lefver i ett förderfvadt tidehvarf, är som facklan uti en öken; han skulle sprida 

 sitt ljus, om vindarne lemnade honom i fred". 



Äfven i provinserna härstädes sökte till en början de större familjerna göra sitt 

 välde gällande. Men inom deras områden eller vid sidan af dem skapade sig den 



'En gran coyta son mis reynos; Caslilla alçarsëme ha; 

 E si se me alçan Castellanos, ffaserme han mucho mal: 

 Quando lo oyö Ximena Gomes, las monos le fué bessar 

 •Merced, äixo, senor; non lo tengades a mal. 

 Mostrarvos he assosegar a Caslilla e a los reynos otro tal: 

 Datme a liodrigo por marido, aquel que mata a mi padre-. 



•) Jfr Poema del Cid v. 111 och 112. — Gesta Roderici antyder beskyllaingen blott med ordeu: -de 

 fàlsis et non veris rebus illum apud regem accusaverunt-. 



**) Om tidsbestämningen 1081 se Dozy a. a. t. II, opp. pag. XLUI-V. En sednare tradition CCAron. del 

 Cid, Cap. LXXXIX), antagen af Qvintana ocb äfven Dozy, förmäler orsaken hafva varit att Rodrigo, medan 

 konung Alfons var i härnad, afslagit ett anfall af araberna frän Saragossa och dervid förföljt dem in på fur- 

 stens af Toledo gebit. Dä denne var Alfons förbundne, hade afundsmännea dermed gjort honoro uppbragt 

 emot el Cid. Jfr. Gesta Roderici. — Jag finner denna tradition äfven derföre osannolik, att ett dylikt steg 

 under ifrågavarande tid icke gerna kunde andragas som förseelse, allraminst af Garcias Ordon'ez. 



***) Cron. gener, anger (parte IV fol. 224), liksom Poema del Cid, nio dagar; Kastiliens lag medgaf 

 30 dagar, såsom visade sig i det nyss anförda utdraget. Jfr. D. H i närd a. a. pag. 269. 



