Poema del Cid. 41 



från kristna sidan gjordes honom, att han „våldsamt nedbrutit och brännt Guds kyr- 

 kor". Den sammanhänger också på det närmaste med en annan förevitelse, som kastar 

 en intressant belysning på hjeltens karakter. Då krönikorna på ett samstämmande 

 och lifligt sätt teckna bjelten vid tillfället när dessa förevitelser gjordes honom, må 

 deras berättelser fullständigare återgifvas. 



Vid ett af sina ströftåg inträngde el Cid på furstens af Tortosa område. I sitt 

 betryck vände sig denne till sin fordne bundsförvandt grefve Berengar af Barce- 

 lona, hvilken beredvilligt samlade en stor härskara genom att kalla till bistånd åt- 

 skilliga franske seigneurer från Pyrenéerna. I spetsen för dessa trupper och i föie- 

 uing med morerne anryckte han emot fribytaren. Befarande en ojemn strid för sina 

 fåtaliga trupper, intog Eodrigo en dalgång mellan tvenne höjder. Sedan Berengar 

 derstädes kringskansat honom, sände han till kastilianaren en skrifvelse, i hvilken 

 han ger luft åt harmen öfver många lidna oförrätter: ,Jag Berengar, Barcelonas grefve, 

 samt med mina soldater, säger dig Rodrigo, att jag sett den skrifvelse, hvilken du 

 sändt till Almostain, och hvilken du ber honom visa oss, och deri du begabbar och 

 skymfar oss och retar oss till det största ursinne. Tillförene har du tillfogat oss gan- 

 ska många oförrätter, för hvilka vi mage vara fiendtlige och högst uppbragte emot 

 dig. Våra egodelar, dem du bortfört, behåller du ännu hos dig. En annan och svå- 

 rare oförrätt är begabbelsen emot oss, då du jemfor oss med våra qvinnor. Nu se 

 vi att du, förlitande på detta ditt berg, vill strida med oss. Vi se och känne, att 

 bergen, korpar, kråkor, sparfvar, örnar och alla slags fåglar äro dina 

 gudar, alldenstund du mera förlitar dig på järtecken från dem, än på 

 den Allsmäktige. Vi deremot förtröste och tro på en Gud, som skall hämna oss 

 på dig och skall lemna dig i våra händer. Men om du nedkommer från ditt berg 

 till oss på slätten, må du aktas som denne Kodericus, hvilken man kallar krigare 

 och campeador. Men vill du icke göra det, skall du vara en sådan som man i Kastilien 

 benämner förrädare — alevoso, — men på frankers språk bauzator och ^raudator. 

 Intet skall det båta dig, att visa dig hafva sken af en så stor styrka. Andteligen 

 skole vi göra med dig, Alboroz, såsom du skrifvit, att du ärnar göra med oss. Gud 

 skall hämnas sina kyrkor, dem du våldsamt nederbrutit och skändat"*). 



Eodrigo har i sitt svar till grefven intet att genmäla emot dessa märkeliga 

 förevitelser. Att döma af andra vittnesbörd, torde han ock svårligen kunna frikän- 

 nas från att hafva tillhört dem, hvilka lefde efter järtecken, och hvükas antal ännu 

 vid denna tid var så stort i Spanien, att denna vidskepelse norr om Pyrenéerna kal- 

 lades att lefva à la manière espagnole **). Anblicken af de stora stridskrafter, som 



*) „Videmvs nanigue, quia tina cvm tuo monte confidens in illo, vis nobiscum 



debellare. Videmus eliam et cognoscimus, quia montes, et corvi, et cornellae, et nisi, el 

 aqvilae, et fere omne genus avium sunt dii lui, quia plus confiais in auguriis eorum, quam in 

 Deo. Si aultm exieris ad nos in piano, el separaveris le a monte tuo, eris ipse Rodericus, quem dicunt bella- 

 torem, el Campeatorem. Si autem hoc factum nolueris, eris talis quaiem dicunt in vulgo Castellani, alevoso: 

 et in vulgo Francnrum , bauzador, et fraudator. Tandem vero faciemus de te, alboroz, illud idem, quoi 

 scripsisti fecisti tu ipse de nobis. Vens autem vindicel snäs Ecclesias, quas violenter confregisti 

 et violasti". Gesla Roderici ed. Risco, pag. XXXIV. 



**) Dozy, a. a. t. II pag. 110. Oaktadt Eastiliens gamla lagar för sådan vidskepelse fastställde vao- 

 hederligl straff, finnes ingen hednisk plägsed ihärdigare hafva qvardröjt. I Poema del Cid förekommer upp- 



6 



