6 C. G. Estlander. 



naturåskådning, som på antropomorfisk väg blir gestaltad, eller ock har den sitt 

 upphof från en historiskt gifven individualitet, som på det vanliga traditionella sättet 

 vidare ombildas. Men hvarken den sociala utveckling Spanien på ifrågavarande 

 tidpunkt hunnit, ej heller den politiska roll traditionen åt el Cid tilldelar, medger 

 tanken på en mytbildning af detta slag. Samfundslifvet var då redan till sina grund- 

 drag ordnadt, de skilda staterna hade länge stått med hvarandra och med den ge- 

 mensamma fienden i öppen beröring och kristendomen, sedan århundraden rotfästad, 

 måste nödvändigtvis hos folket hafva dödat all profan mytopoetisk verksamhet. Det 

 kunde ännu, äfven under dylika förhållanden, vara tänkbart att i fråga om en så- 

 dan personlighet som Robin Hood, hvilken dvaldes inom folkets lägre skymda regio- 

 ner, kritiken kunde reducera det faktiska hos diktgestalten till ett blott namn på ett 

 allmänt förhållande. Men att under sådana omständigheter påstå det traditionen om 

 en härförare, som intog den yppersta platsen närmast sin konung och som, drifven 

 i landsflykt, från fienden eröfrade ett blomstrande konungarike, vore en myt, är att 

 af hyperkritik drifvas till att påstå det orimliga. 



Emedlertid må gerna medgifvas, att detta resonnemang, så ovederläggligt det 

 än kan vara, medför ringa båtnad för sjelfva saken. Att bevisa tillförlitligheten af 

 en enda urkund, som belyser hjeltens tillvaro, är mer än att med de giltigaste för- 

 nuftsskäl bestyrka densamma. Jag är väl icke i tillfälle att i detta hänseende lägga 

 något nytt till hvad en DozY,*) en Huber,**) en Edélestand du Méril ***) åstad- 

 kommit; men då frågan är en af de lifligast behandlade inom den nyare kritiken, 

 anser jag mig först böra företaga en revision af källorna, bland hvilka Poema del Cid 

 intar sin plats, för att dermed begrunda den uppfattning af el Cids historiska person- 

 lighet, som jag anser för den sanna och med tidsförhållandena öfverensstämmande. 



Källorna till historien om el Cid. 



El Cid tillhör en tiderymd då, såsom redan antyddes, historiens källor flöto 

 ymnigt nog uti Spanien. Han intog en sådan plats, att nödvändigtvis spåren af hans 

 tillvaro måste finnas i dessa källor aftryckta. Det är derföre man yrkat, då detta 

 endast i ringare grad är fallet, att el Cid antingen icke existerat, eller ock intagit 

 en helt annan och mycket obemärktare ställning, än den traditionen tilldelar honom, 

 eller sluteligen att det gifvits flere, mer eller mindre obetydliga personer med nam- 

 net Rodrigo Diaz , hvilkas öden blifvit sammanförda till ett f ). 



*) Recherches sur 1'llisloire et la Litléralure de l'Espagne, sec. ed., Leyde 1860. 



**) Chronica del famoso Cavatlero Cid Buydiez Campeador, nuev. ed. con una intruducchm hisloriro- 

 lUeraria , Marburg 1844. 



***) Poésies populaires du Moyeu- (ige. Paris 1847. 



t) Dunhani och Alcalà-Galiano. Den sednare säger (a. a. och st.), que crée que hubo un sen or 

 lamado et Cid. el eual se senalô por algunos Iriunfos en las guerras contra los infteles. Que hulnese mas 

 de un Cid, es asimismo probable: que å uno se àchacasen Las hazar^as de varies, no parece meiios evidente. 

 — Jfr. Ed. du Méril, a. a. pag. 284. 



