50 C. G. ESTLANDEE. 



Hvarkea fray Prudencio de Sandoval, ej lieller Berganza, utgifvaren af Antigue- 

 dades de Espafia, leddes af sin kännedom om poemets tillvaro, att vidtaga några mått 

 och steg till dess offentliggörande. De åtnöja sig med att ur manuskriptet citera några 

 verser. Det var den högt förtjente bibliotekarien Tomas Antonio Sanchez, som väckt 

 af deras notiser gick att framdraga handskriften, hvars yttre han skildrar som en 

 pergamentsvolym in 4:o, inom trädpermar, öfverdragna med cordaan likt ett bre- 

 viarium, och häktade med skinnknäppen. Det innehåller 74 brukbara blad, medan 

 några, till obestämdt antal, saknas i början samt bortom midten ett, hvilket synbar- 

 ligen bortskurits med sax, eftersom snitten är uddig. Tillfölje af dessa luckor utgöra 

 versernas antal 3,700 och något mer; de skulle i annat fall sannolikt öfverstigit 4,000. 

 Det publicerades för första gången af Sanchez i hans Coleccion de poesias castellanas 

 anteriores al siglo XV år 1779 *). 



Handskriften slutar med följande rader 



Quien escribiå este libro del' Bios paraiso: ^men. 



Per abbat le escribiå en el mes de mayo 



En era de mill e CC .... ÄLF anos. 

 det är: 



Åt den som skref denna bok gifve Gud paradiset: amen. 

 Abboten Pedro skref den i den månaden Maj 

 Af år ett tusen tvåhundrade fyratio fem. 



Då författareverksamheten denna tid icke betecknas med escrihir, utan med fer 

 eller facer, och då, såsom Sanchez anmärker**), det långa poemet väl icke kunnat 

 sammansättas på en månad, är denna slutstrof att anses som en utgjutelse af kloster- 

 brödren, när han hunnit slutet af det enformiga renskrifningsaxbetet. Dermed borde 

 dock manuskriptets ålder vara angifven och, efter reduktion af den spanska tideräk- 

 ningen, kunna fixeras till år 1207. Sådan är äfven Dozys åsigt***). De flesta andre 

 hafva deremot stannat för den meningen, att handskriften är hundra år yngre än som 

 så, och daterar sig från år 1307. En rasur i årtalets latinska sifferbeteckning lem- 

 nar nemligen rum för det påståendet, att ett C blifvit bortraderat i någon bedräglig 

 afsigt, att göra manuskriptet hundra år äldre och dyrbarare. Detta antages af utgif- 

 varen , liksom ock af Damas Hinard och på det bestämdaste af den lärde orientalisten 

 Gayangos, i hvars ego manuskriptet föruärvarande skall befinna sigf), Häri förena 

 sig ock alla andra som sett manuskriptet, hvars spetsiga och tunna handstil förefallit dem, 

 liksom den föreföll utgifvaren, tillhöra det 14:de seklet. Nu måste visserligen medges, 

 att manuskriptförfalskningar i alla tider och allestädes varit en vanlig sak; men uti 

 ifrågavarande fall hade dock en rasur varit ett för plumpt bedrägeri att ens försökas. 

 Då förefaller det sannolikare, såsom till förmån för det förra årtalet kan andragas, 

 att renskrifvaren begått ett skriffel och rättat det genom en rasur. 



*) Jag har begagoat den af Ochoa, Paris 1842, utgifaa editionen af Sanchez' samling. Det anförda 

 läses pag. 17. 



**) A. a. pag 69, not ". 



*•*) Recherches, t. II pag. 89. 



t) Se Adiciones y notas till hans version af Ticknors History of Spanish littérature, t. I pag. 496. 



