Poema del Cid. 85 



Händerna don Rachel och Vidas kysste på min Cid. 

 160. Martin Antolinez har träffat detta aftal, 



Att de, på dessa kistor, sexhundra marker gifva, 



Samt omsorgsfullt dem vakta intill ett års förlopp; 



Ty så de sig förpligtat och det med ed bekräftat, 



Att, om de förr besage dem, meuedige de blefve, 

 165. Och ej en usel slant min Cid dem gåfve af sitt byte. 



Sade Martin Antolinez: „Snabbt kistorna man laste på. 



„J, Rachel och Vidas, tagen dem och i er vård dem sätten. 



„Jag vill er följa,, att vi må penningarna hämta; 



„Ty innan hanegället min Cid skall bryta upp". 

 170. J skullen sett hvad gamman, när skrinen lastas på. 



De mäkta ej få upp dem, hur mycket än de streta. 



Högt glada de sig, Rachel och Vidas, att ega myntadt silfver, 



Ty nu för hela lifvet om de voro båda burgne. 

 Rachel går att kyssa handen på min Cid: 

 175. „Visst, Campeador, i lycklig stund j knoten kring er svärdet. 



„I dragen från Kastilien ut bland främlingarnes folk. 



„En sådan lycka följer er, att j stort byte vinnen. 



„Ett moriskt pelsverk, rödlätt och värdefullt, 



„J magen mig förära. Cid; jag kysser eder hand!" 

 180. TÜ1 svai' el Cid: „Med nöje, det vare er beviljadt; 



„Visst skall jag er det bringa derbortifrån ; om ej, på kistorna det 



räknen". 

 Uti palatsets midt de breda ut en matta, 



På den en duk af väfnad fin och mycket h^åt. 



Vid första stöt de slogo ut trehundi-a mark i silfver; 

 185. Han räknade, don Martin, och tog dem utan vägning. 



De öfriga trehundrade erlägga de i guld. 



Fem väpnare don Martin har, han ger enhvar att bära. 



När detta var fuUbordadt, nu hören hvad han sade: 



„Nu äro, don Rachel och Vidas, skrinen i er hand. 

 190. „Jag, som beredt er detta, är väl förtjent af byxor". 



Rachel och Vidas åt sidan trädde båda: 



„En rik skänk gifvora honom, ty han det oss beredt. 



v. 190. Yo que esto vos gané, bien merecia calzas. 

 Ett talesätt i spanskan att beteckna drickspenningar vid afslutadt köp. 



