92 C. G. ESTLANDEE. 



Han må det veta, abboten, att han god lön skall få. 

 390. Don Sancho vändt sig om, och Alvar Fanez talte: 

 „Om folk j varsnen komma, i afsigt att oss följa, 

 „Så säg dem, abbot, att de i spåren oss må följa, samt tänka på att färdas, 

 „Ty, vare sig i obyggd eller byggd, de kunna hinna oss". 

 De lossa tyglarne och tänka på att färdas; 

 395. Till ända löper fristen, då riket lemnas skall. 

 Min Cid, han gick till hvila i Spinar-de-Can. 

 Nästa dag på morgonen de tänka på att rida. 

 Den natten stora skaror från alla håll församlas. 

 Från landet den loyale Campeadoren drager ut; 

 400. TÜ1 venster Santesteban, den gode staden, blir; 

 Till höger Ahilon-las-Torres, som morerne besitta. 

 Han genom Alcobiella drog, der ren Kastüiens gräns är, 

 Och ger sig till att fördas tvärs öfver Quineas väg. 

 På flottbroar Duero han öfverfar. 

 405. Uti Figeruela min Cid tog nattqvarter. 



Från alla håll och kanter skaror samla sig. 



Min Cid till hvila kastar sig, sen afton värd han spisat; 

 Han af en Ijuflig sömn betogs, han somnar in så väl; 

 Till honom engeln Gabriel i drömmen trädde fram: 

 410. „Rid framåt. Cid, du gode campeador! 



„Ty aldrig i så lycklig stund en man besteg sin häst. 

 „Väl skall er gå så länge som j lefven". 

 Uppvaknad slog el Cid korstecknet på sitt anlete, 

 Han signade sitt anlete och Gudi sig befallte. 

 415. Han var vid ett godt mod af drömmen, den han drömt. 

 Den nästa dag på morgonen de tänka på att rida. 

 Det var just anståndsdagen, ty, veten, flere ges ej. 

 Uti Miedes berg de gå att lägra sig. 



v. 402. Paso por Alcobiella que de Castiella fin es ya. 



Denna vers förefaller något misstänkt. Hjelten har tågat genaste vägen till Kastiliens gräns. 

 Från San Pedro de Carden~a, som ligger en mil S. O. om Burgos, färdas han i samma rikt- 

 ning emot öfra Duero. Han hinner floden vid Alcobiella och tar nattqvarter i den pä mot- 

 satta (vänstra) stranden belägna köpingen Figeruela. Men Duero var icke mera gräns, se- 

 dan Ferdinand den store vidgat Kastilien till Guadarrama-bergen. Också ser man af föl- 

 jande verser, att lijelten alltän befann sig i Alfons land. Först när han, tågande från Duero 

 alltjemt åt S.O., uppnått Miedes-bergen och genomvandrat dem, anser han sig i säkerhet. 



