Poema del Cid. 99 



Nu Vände han sitt anlete, den gode Campeadoren; 



Han säg att lång var sträckan mellan dera och borgen; 



Han bjöd standaret vändas och red i sporrstreck genast: 

 605. „Slån ned dem, riddersmän, slån alla utan tvekan! 



„Med Skaparens beskärm skall bytet blifva vårt". 

 De vände om samtidigt, på midten utaf slätten. 



Gud, huru skön är fröjden denna morgon! 



Min Cid och Alvar Fanez sporrade framåt; 

 610. De hafva goda hästar, veten, h vilka gå på deras vis; 



De trängde fi'am emellan dem och borgen. 



Min Cids vasaller utan nåd dem gripa an; 



Uppå en timme och en liten plats de dräpa trefaldt hundra morer, 



Medan de i bakhåll blifne höja höga skrik. 

 615. De framom hunne lemna dem och vända sig mot borgen; 



Med dragna svärd de träda fram till porten. 



Snart närma sig hans män, ty slutad jagten är. 

 Veten, på det sättet vann min Cid Alcocer. 



Der kom Pero Bermuez, han bär hans fana i sin hand; 

 620. Han satte den på borgens aldrahögsta spets. 



Till ordet tog min Cid Ruy Diaz, som i lycklig timme föddes: 



„Jag tackar himlens Gud och samtliga hans Helgon! 



„Nu få vi bättre läger för herrar som för hästar. 



„Hör mig Alvar Fanez och alle riddersmän: 

 625. „Vi tagit stora skatter i denna deras borg; 



„De ligga döde, moreme, vid lif jag ser blott få: 



„Vi kunne ej föryttra dem, ej morer, ej morinnor; 



„Att taga deras hufvuden, ej bringar någon vinst; 



„Så samlom dem hit in, ty väldet må vi hålla. 

 630. „Vi vilje bo i deras hus och de må oss betjena". 



T. 613. En un ora é un poco de logar trescientos Moros matan. 



D. H. öfversättei- pleonastiskt: en une heure et un peu de temps, hvilket knnde anses som 

 misskriftiing, derest ej v. 740 un poco de logar ånyo âtergâfves med un peu de temps. Då 

 logar ursprungligen saknar all tidsbetydelse, likaväl som locus och lieu, har jagsett mig för- 

 anledd till afvikande tolkning. 



v. 615. Dexando van los delani, por el castiello se torndban. 



Då versen ger mening endast ifall los [de] delant anses som subjekt, kan jag ej med D. H. 

 öfversätta: les laissant devant eux. Meningen är uppenbarligen, att Campeadoren och de 

 andre, som befunno sig mellan staden och dess olyckliga innevånare, lemnade dem i hän- 

 derna på bakhållet (jfr v. 617) och vände sig emot staden. 



