108 C. G. ESTLANDEE. 



„Men alldenstund af moreme den vanns, jag mottar skänken. 



„Det äfren fägnar mig, att sådan fångst han gjort, min Cid. 



„Emedlertid jag allt åt er, Minaya, friger: 

 895. „Er vare edra län och länder återskänkta; 



„J gån och kommen [fritt], från nu jag er benådar. 



„Men om Cid campeadoren jag intet yttra vUl. 



„Härjemte vül jag ock förkunna er, Minaya, 



„Att i mitt hela rike, hvem helst så sinnad är, 

 9O0. „Bland gode käcke män, att dra min Cid till hjelp, 



„TiU kroppen löser jag och friger arfvegodset" 

 Minaya Alvar Fan'ez hans händer kysste nu: 



„Er, konung, tack och pris, som åt den borne herren. 



„J handlen såleds nu, en dag j handlen annorlunda". 

 905. — „Gå fritt uti KastUien, man lemne fri er färd, Minaya, 



„Drag utan tvekan tül min Cid, att byten söka". 

 Jag vill förtälja er om honom, som i lycklig timme föddes och om- 



gj ordades med svärdet. 



På denna klippan tog han sitt qvarter; 



Så länge morer slägtet och kristet folk består, 

 flto. Man skall i skrift den kalla „^/ poyo de mio Cid'''-. 



Der dröjande, han många byggder lade under sig; 



All byggden vid Rio-Martin han lade uti skatt. 



Om honom tidenderna till Saragossa nådde. 



Han gör ej fröjd åt moreme, han stadigt trycker dem. 

 915. Der höll han sig min Cid i fuUa femton veckor. 



När den förträfflige nu ser, att än Minaya dröjer, 



En nattlig marsch han gör med alla sina trupper. 



Han klippan öfvergaf och rymde ut för alltid. 



Rodrigo vägen tog på andra sidan Teruel; 

 920. I Pinar-de-Tebar Ruy Diaz läger slog; 



Han alla dessa byggder lade under sig. 



v. 907 — 910. Dessa verser har D. II. på ett märkvärdigt sätt Boissforstått , då han 

 anser dem som fortsättning af konungens tal. Med Quiero vos decir öfvergår skalden på 

 sitt vanliga sätt från en situation till en annan, ijerran belägen; han ombyter tillochmed 

 assonans. Alldeles olämpliga äro orden i konungens mun, liksom ock den notisen, att klip- 

 pan, på hvilken hjelten då befann sig, i all tid skulle kallas „min Cids klippa", klingar temme- 

 ligen opaasligt ifrån hans mun. I sådant fall blir ock D. H.s tvungna tolkning af v. 908 

 onödig; meningen är helt enkelt sådan den ofvan återgifvits. 



