Poema del Cid. 109 



Han Saragossa lagt i skatt 



När detta allt han gjort, vid trenne veckors slut, 



Minaya kommen är ifrån Büistilien; 

 925. Med honom tvåfaldt hundrade, enhvar med svärd omgjordad; 



Veten, knektame ej äro med i räkning. 



Min Cid, såsnart han varseblef Minaya kommande, 



Med hästen i galopp han gick att utan prut i famnen honom sluta; 



Hans mun han kysste jemte ögonen i anletet. 

 930. Om allting denne ger besked och vill ej dölja något. 

 Vackert smålog Campeadoren. 



„Jag tackar Gud och alla helga makter. 



„Väl skall mig gå, Minaya, sålänge som j lefven". 

 Gud, huru glad den var, all denna här! 

 935. Att så han kommen var, Minaya Alvar Fanez, 



Med helsningar till dem från fränkor och från bröder. 



Så ock från de kamrater, dem der de lemnat qvar. 



Gud, huru glad han är, han med det sköna skägget! 



Att Alvar Fan ez köpte de tusen messoma, 

 940. Och att han helsning bragte från maka och från dötfrar. 



Gud, hur han var tillfreds, el Cid, betj'^gande stor glädje! 



„Visst, Alvar Fanez, magen j än många dagar lefva,!" 

 Han var ej sen dertill, den uti lycklig timme borne. 



Alcaniz dystra byggder han underlägger sig; 

 945. Och hela trakten rundtomkring han underlägger sig. 



Han återvände tredje dagen efter den han utgått. 



Ren löpa budskap kring i alla dessa byggder. 



Det blir bekymmersamt för dem i Monzon och dem i Huesca. 



Det gläder Saragossas folk, att det tribut betalar, 

 950. Enär det af min Cid Ruy Diaz ingen kränkning lider. 



Med dessa byten återgår han till sitt lägerställe. 



Alla äro muntra, de bära stora byten. 



Min Cid det fröjdade och Alvar Fanez mycket. 



Han smålog, den förträfflige, han kan ej härda ut: 

 955. „Nu viU jag, riddersmän, en sanning säga er: 



„Den sammastädes di-öjer lätt minskar det, han har. 



„I morgon bittida vi tanke på att rida. 



„J lemnen lägerstället och vi framåt dra". 



Då flyttade el Cid till passet vid Alucant. 



