Poema del Cid, Hl 



„Då 088 de skulle följa, må striden hållas här. 



„Så reden edra hästar och omsen edra vapen. 

 1000. „Längs sluttningen de komma, alla byxbeklädde, 



„På dynförsedda sadlar med mjuka sadelgj ordar; 



„Vår sadel är galiicisk, vår benbeklädnad dubbel. 



„Vi hundra riddersmän skole dessa skaror slå; 



„Förrän de hinna slätten, vi lansarne dem bjuda; 

 1005. „För hvarje man j drabben, tre sadlar löpe tomma. 



„Berengar Raimund skåde, hvems spår han vågat följa 



„Till Pinar-de-Tebar i dag, för att mitt byte röfva". 

 Alle äro redo; såsnart min Cid har talat, 



De fattat sina vapen och satt sig upp till häst. 

 1010. Längs sluttningen man skönjer de frankers hela här. 



Vid foten utaf höjden, der slätten tager vid. 



Till anfall manar han, min Cid, som uti lycklig timme föddes. 



De falla an, hans män, med vilje och med lust. 



Så väl de göra bruk af vimplar och af lansar, 

 1015. Kullstörtande den ene och slående en annan, 



Att seger vanns af hjelten, i lycklig timme boren. 



De togo der tillfånga sjelfve gref don Raimund. 



Der vann han Colada, mer värdt än tusen mark i silfver. 



Och vann denna seger, att så hans skägg blef äradt. 

 1020. Den fångne grefven lät han bringa till sitt tält. 



Och uppdrog de förtrogne, att hålla vakt om honom. 



Han gick från tältet ut, min Cid; 



Från alla håll och kanter samla sig hans män. 



Min Cid är glad till sinnes, ty byten äro stora. 

 1025. Man reder till stor spisning åt min Cid don Rodrigo; 



Grefven don Raimund passar ej derpå. 



Rättenia man framför, och ordnar dem för honom. 



Af ingen vül han äta, han alla dem bespottar: 



„För allt i Spanien finnes, jag äter ej en munsbit. 

 1030. „Förr må jag kroppen mista och mista äfven själen, 



v. 1002. Nos cavalgaremos siellas gallegas, é huesas sobre calzas. 



Af dessa klädesplagg motsvarar calza närmast benkläder; huesa (fr. kouseau, af det forn- 



tyska hosa) var ett slags långa damasker, som buros öfver benkläderna. 



v. 1018. Colada är det ena af hjeltens tvä berömda svärd. Att med eget namn förse hjel- 



tames svärd och andra tillhörigheter, är en urgermanisk sed. 



