116 C. G. ESTLANDEB. 



Då faller Alvar FarTez från andra sidan in. 



Hur mycket det än kostar på, de måste fly och ge sig. 

 1155. Stor är den gamman, som genom hela trakten går; 



Två morer kungar dräpa de allt under flykten här. 



Förföljandet gick på intill Valencia. 



Ansenligt är det byte, som här han tog, min Cid. 



Cebolla de besatte och allt, som är der framför. 

 1160. Med hästens snabba fötter [fly] de, som undankomma. 



Sen lägret plundradt är, de erna återvända; 



De drogo till Murviedro med dessa stora byten, dem de bära. 

 Veten, att högtljudande går ryktet om min Cid; 



Man bäfvar i Valencia och känner intet råd. 

 1165. Högtljudande om honom tidender allt bortom hafvet gå. 



Œad var el Cid, så ock hans följesmänner alla, 



Att Gud stått honom bi, och att han denna seger vann. 



Hans löpare de vandra och rasta ej om natten. 



De hinna tiU Guyera och hinna till Xativa, 

 1170. Och längre ned till Deiua stad. 



De morers land vid hafvet förderfvar han med kraft; 



Han Pen a-Cadiella besätter, in- som utgångs-vägar. 

 Då nu el Cid eampeadoren fått Petfa-CadieUa , 



Svårt grämer det Xativa och dem uti Guyera; 

 1175. Förutan gräns är sorgen uti Valencia. 



Så tog han och så slog han uti de morers land, 



Om dagen sofvande och vakande om natten; 



Tre år min Cid han dröjde och intog dessa städer; 



Han tuktade dem, som uti Valencia bo. 

 1180. De töras ej gå ut, ej sälla sig till honom. 



Han nedhögg deras parker och gjorde dem stort ondt; 



Hvart ett af dessa åren borttog min Cid allt bröd. 



Svårt qvida de i Valencia och veta intet råd. 



Från intet håll i verlden bekomma de bröd. 

 1185. Råd ger ej son åt fader, ej fader åt son; 



En vän har ingen tröst att bringa åt sin vän. 



Svår sak det är, senjorer, att lida brist på bröd, 



Att skåda barn och hustru i hungersdöd förgås. 



Framför sig se de nöden, all hjelp är utelyckt; 

 1190. Till maroccaner kungen de måtte sända bud. 



