Poema del Cid. 125 



Jag nu förtälja vill om riddersmänuen, hvilka budet bragte: 



När han, min Cid från Bivar, hörde det, 



Af hjertat blef han nöjd och började att glädjas. 



Han med sin mun begynte att så orda: 

 1465. „Af skickligt sändebud kan lycklig utgång väntas; 



„Upp Mun o Grustioz och Pero Bermuez, du! 



„Och Martin Antolinez, trofaste burgales! 



„Förträfflige Hieronymus, tonsurbekrönte bisp! 



„TÜ1 häst med hundra väpnade, till strids, om så behöfs! 

 1470. „Igenom Sancta Maria begen j er åstad, 



„Begen er till Molina, som ligger längre fram; 



„Der herrskar Abengalvon, som är min fredsvän god; 



„Med hundra andra riddersmän han följe er på väg. 



„Begen er till Medina, så snabbt j kunnen det. 

 1475. „Der finnen j min maka och mina dötfrar jemte 



„Minaya Alvar Fan'ez, alltsom man mig förtäljt. 



„Ledsagen dem hit inför mig, med heder och med ära. 



„Jag i Valencia dröjer, det stått mig mycket dyrt; 



„Stor dårskap visst det vore, att öfverge det nu; 

 1480. „Jag âtannar i Valencia, som är min egodel." 

 Såsnart han detta sagt, de tänka på att rida; 



Så vidt de det förmå, de färdas oafbrutet, 



Passera Sancta Maria och lägra sig der gentemot. 



De komma till Molina den nästa dag, att rasta der. 

 1485. När Abengalvon, nioren, fick veta ärendet. 



Han gick till deras möte, betygande stor glädje: 



„Välkomne, j vasaller åt min synnerlige vän! 



„Stor fröjd mig skäiikes, veten, och icke någon ledsnad.'' 

 Genmälte Mutfo Gustioz, ej bidande de andre: 

 1490 „Er helsade min Cid och bjöd oss mana er, 



„Att vara honom redo med hundra riddersmän; 



„Hans maka och hans döttrar uti Medina äro; 



„J gån att hem ta dem och bringa dem hit ned, 



„Samt förrän i Valencia ej skilja er från dem." 

 1495. Till svar gaf Abengalvon: „Det skall jag gerna göra." 



Han under denna natten dem riklig vägkost gaf; 



När morgon är, de tänka på att rida. 



Blott hundrade man önskat, med tvåfaldt hundra går han. 



