128 C. G. ESTLANDER. 



De färdas i ett sällskap mellan honom och Minaya. 

 De inträdt i Molina, den goda och rika stan. 



Dem väl undfägnar moren Abengalvon, utan svek; 

 1560. Hvad helst de önska, ges dem utan någon brist, 



Han sjelfva hof beslagen bjuder qvittas dem. 



Gud, hur han damerna och Alvar Fanez hedrar! 

 Nästa dag på morgonen de rida snabbt åstad; 



Intill Valencia han dem betjente utan brist. 



1565. Af dem tog moren intet, af sitt bestred han allt. 



Med dessa ärofulla och glada tidender 



De äro vid Valencia, man räknar tre mil dit. 



Min Cid, han, som blef född i den lyckosamma stunden, 



Uti Valencia fick budskapet derom. 

 1570. Så gladdes han, min Cid, att han aldrig mer, ej ens så mycket gladt sig; 



Ty nu han budskap fått om det han kärast höll. 



Tvåhundra riddersmän han bjuder utgå genast, 



Att emotta Minaya och de adeliga damer. 



Han qvarblef i Valencia, att vårda och att vakta; 

 1575. Ty väl han vet, att Alvar Fanez drar om allt försorg. 

 Se, alle desse taga Minaya nu emot 



Och damerna och tärnorna och öfrige af följet. 

 Min Cid befaller dem, hvilka äro i hans gård, 



Att vakta Alcazaren och de andra höga tornen, 

 1580. Så ock de portar alla samt ut- och ingångsvägar, 



Och att man före fram Babieca, den han nyss har vunnit. 



Än känner ej min Cid, han, som i lycklig stund knöt kring sig svärdet. 



v. 1581. Babieca, el Cids berömda stridshäst, intar i traditionen ett framstående rum. 

 Enligt poemet har han förvärfvat sig densamma nyss, alltså i Valencia. — Den latinska klo- 

 stersången, nämner den väl ej vid namn, men beprisar hjeltens häst „såsom snabbare Än 

 vinden och lättare än hjorten"; en barbarns quidam, sannolikt en mor, har hämtat den från 

 andra sidan hafvet; den bytes icke emot tusende guldmynt; hjelten eger den redan i striden 

 emot grefve Berengar (Ed. du Méril, a. a. pag. 314). — I Chronica del Cid, Cap. II be- 

 kommer han den som helt ung, utan att det bekjrmrar traditionen huru den kunde fö^ja ho- 

 nom genom hela hans iif. Han begär af sin gudfader, en prest med det misstänkliga nam- 

 net Peyre Pringos, ett föl, och då denne låter honom välja bland en stor mängd, utser Ro- 

 drigo ett, som är både fult oeh skabbigt. Då gudfadren ser det, säger han missnöjd: 

 „Illa har du valt, dummerjöns (babieca)."^ Dertill genmälte Rodrigo: „Den skall blifva en 

 god häst, och Babieca skall blifva dess namn". Denna sägen är uppenbarljg«n yngre än 

 namnet och derur uppkommen, såsom ofta inträffar i dylika fall. 



