130 C. G. Estlander. 



„Du maka, kär och ärad, j mina döttrar två, 



„Mitt hjerta och min själ, 



„Inträden nu med mig uti Valencia stad, 

 1615. „I denna arfvedel, som jag åt eder vunnit". 



Mor och döttrar, båda hans händer kysste de; 



Med mycken ära trädde de uti Valencia in. 



Min Cid dem beledsagade till Alcazaren upp; 



Han lät dem der beträda den högst belägna punkt. 

 1620. De sköna ögon blicka åt alla håll och kanter. 



Betrakta der Valencia, hur staden är belägen; 



Och på den andra sidan sig hafvet ter för ögat. 



De skåda ned på parken, som vidsträckt är och tät; 



De lyfta sina händer bedjande tiU Gud. 

 1625. Att detta segerbyte så präktigt är och godt. 



Stort välbehag det gör miu Cid så ock hans följesmän. 



Tilländabragt är vintern och Mars vill nu gå in. 

 Jag vill förtälja tidender från hinsidan af hafvet, 



Om denne konung Jussuf, som i Marocco är. 

 1630. Vred är Maroccos kung emot min Cid don Rodrigo: 



„Ty djerft han satt sig ned uti min arfvedel, 



„Och hembär tack derför åt Jesukrist aUena". 

 De maroecaners kung församlade sin härsmakt; 



Af femtitusen väpnade är den till antal fylld. 

 1635. De ge sig ut tUl hafs, uppå galejor satte. 



De gå att i Valencia uppsöka min Cid don Rodrigo. 



Nu skeppen hafva anländt, de redan stigit ur; 



De närma sig Valencia, som af min Cid eröfrats. 



De fasta sina tält, den hediia hop sig lägrar. 

 1640. De tidendema anländt fram till Tnin Cid: 



„Pris vare Skaparen och Ande-Fadren! 



„Det goda, som jag har, allt ligger här framför mig. 



„Med plats jag vann Valencia, jag håller det som min egodel; 



„Jag kan ej öfvergifva det, om icke såsom död. 

 1645. „Jag tackar Skaparen och helga modren Maria; 



„Jag mina döttrar och min maka när mig har. 



„Från länder bortom hafvet en vällust är mig kommen. 



„Jag skall i vapen di-aga, kan det ej underlåta; 



„Min maka, mina döttrar skola se mig kämpa, 



