Poema del Cid. 14 5 



Och dertill många klädningar af kostbart sidentyg; 

 Åt enhvar det han önskar, åt ingen vägrar han. 

 Af hästarne han sextio bortgaf som skänk, min Cid. 

 Med mötet välförnöjde de äro alle, som der äro. 

 2130. Då natten är ingången, de erna skiljas åt. 



Och konungen vid handen tog infanterne af Carrion; 

 Han dem antvardade uti min Cid campeadorens våld: 

 „Sen, här stå edra söner, enär de edra magar äro; 

 „Från denna dag j veten, Campeador, hur j med dem förfaren." 

 2135. — „Jag tackar eder, konung, och eder gåfva mottar; 

 „Gud, som i himlen är, med godt mig derför löne!" 

 Upp på sin häst, Babieca, han sprang, min Cid. 

 „Jag här inför min herre, kung Alfons, säger det: 

 „Eho som vill till bröllops tölja och af mig begåfvas. 

 2140. „Han, menar jag, sin båtnad skall från den stunden finna. 

 „Jag denna jTinest beder af er, som boren konung: 

 „Då efter ert behag j mina döttrar bortgift, 



„Så utsen här den handen, åt hvilken jag dem ger, då när j tagen dem. 

 „Jag med min hand ej ger dem, man skall ej dermed skryta." 

 2145. Genmälte konungen: „Se, här är Alvar Fanez! 



„Med edra händer tag dem och gif dem åt infanterne, 

 „Som jag ock toge dem, der som de när mig vore. 

 „Var deras brudefar vid all förmälningen. 

 „När j mig träffen åter. förtäljen mig förloppet." 

 2150. Sade Alvar Faniez: „Så, herre, det mig väl behagar." 

 Och veten, detta allt är ordnadt med stor omsorg. 



„Nu, konung don Alfons, du herre högtbehedrad, 

 „Från mötet, det vi hållit, j magen ett och hvarje mottaga utaf mig. 

 „Jag bringar eder tjugu välutstyrde gångare 

 2155. .,Och ti-etti springare, förträffligt sadlade. 



„J magen det emotta, och eder hand jag kysser." 



Han sade kung don Alfons: „J mycket mig förbundit; 

 „Jag emottar den skänken, den j mig egnaden. 

 „Må Skaparen det täckas så ock hans Helgon alla, 

 2160. „Att det behag, j skänkt mig, må vedergällas fullt. 

 „Min Cid Ruy Diaz, högt i hafven mig behedrat; 

 „Af er jag väl har tjenats, och finner mig tUlfreds. 

 „Ock magen, än i lifvet, af mig j någonting bekomma! 



19 



