150 C. G. Estlander. 



2310. Han det vid nacken fattade, min Cid don Rodrigo, 



Och tämjande det förde och uti buren satte. 



Ett under synes det för alle, som der äro; 



De vända genom gården till palatset äter. 

 Min Cid om sina magar sporde, men han fann dem ej. 

 2315. Förgäfves ropar man dem, ingen svai-ar. 



När man dem fann och fram de kommo, kommo de så bleke; 



Aldrig sågen j slikt gyckel, som det der på gården drefs. 



Min Cid campeadoren lät förbjuda det. 



Infanteme af Carrion höUo sig svårt ki'änkte. 

 2320. De grämdes trotsigt öfver det, som timade dem der. 



AUt medan detta hände dem, hvaraf stor harm de kände, 



Ifrån Marocco skaror komma, att Valencia belägga. 



Väl femtitusen bättre tält uppresta redan stå. 



Det var kung Bucar, kanske j om honom nämnas hört. 

 2325. Högt gladde sig el Cid och samtlige hans männer, 



Och prisa Skaparen, att deras byten växa; 



Men, veten, uti hjertat det ängslar Carrions infanter. 



Ty sådan mängd af morer tält de se, visst ej med fägnad. 



De hafva gått i enrum, de båda brödenie: 

 2330. „Betänkom vinsten väl, men ej förlusten. 



„I denna drabbning nu vi måste oss begifva. 



„Det är som välbestäldt, på det vi Carrion ej mer må återskåda, 



„Och Campeadorens döttrar enkor varda". 

 Det rådslag hörde denne Muno Gustioz. 

 2335. Han kom med sägen derom tiU min Cid Ruy Diaz campeadoren 



„Sen. hvilken fruktan gripit edra magar, så katîke äro de: 



„För stridens skuld, som stundar, de läng-ta hän till Carrion. 



„Gån för att trösta dem, så vare Gud er nådig! 



„Må de förbli i ro och utan del i bytet! 

 2340. „Vår, liksom er, skall segren bli, och Skaparen skall oss bistå''. 



v. 2313. E tornarons' al palacio por la cort. 



Cort, Corte förekommer uti poemet i trenne olika betydelser. Den första, b varmed ordet här 

 framträder, är borggård, hofgård, och står närmast det latinska ursprungsordet chors. 

 chortis, fägård. Den andra vanligaste betydelsen är hof, hofkrets. Sluteiigen bet-eck- 

 uades dermed de kring konungen till rådplägning församlade vasaller. I deima bemärkelse 

 motsvarar corte det fornnordiska tinget, och omvexlar ännu i Poema del Cid med formen 

 cortes, till hvars uppkomst helt säkert det latinska cohortes bidragit. 



