152 CG. ESTLANDEE. 



2360. Hör, hvad han sade, han, i lycklig timme boren: 



„Hollah! Pero Bermuez! käre systerson! 



„Mig vårda don Diego och mig vårda don Fernando, 



„Hvardera mina magar och min kärleks föremål. 



„Ty moreme, vill Gud, ej skola hålla fältet". 

 2365. — „Jag säger eder. Cid, i all tillgifvenhet, 



„I dag jag åt infanteme ej blir lärmästare: 



„Dem vakte hvem som vill, jag bryr mig föga om dem. 



„Jag med de mina vill i striden hugga främst; 



„J med de edra hållen i eftertruppen stånd. 

 2370. „Om trångmål blir, j kunnen bistånd bringa mig". 



Här nalkades Minaya Alvar Fanez: „Hör Cid, trofaste Campeador! 



v. 2364. Till jemförelse med det bemödatde el Cid här gör, att förbättra infanterne 

 af Carrion, kan en berättelse ur Chronica del Cid, (Cap. CXC\1 — CXCIX) förtjena att 

 anföras. Den är upplysande om det sätt, hvarpå Rodrigo Diaz förstod att uppfostra sina 

 kämpar och utveckla tapperhet hos sin friskara. — under Valencias belägring anlände till 

 Rodrigos trupp en asturisk ädling, Martin Relayez, hvilken med en stor och välbyggd kropp 

 förenade ett fegt sinnelag. I första sammandrabbning flydde han redan innan man kommit 

 i handgemäng. Rodrigo, som väl bemärkte det, gick honom vänligt till mötes, när män- 

 nerne efter striden samlades till middagsmål i bostaden, och ledde honom till den upphöjda 

 plats, der han hade sitt skilda bord afsides från de öfrige kämparnes. Han sade der- 

 under, visande på Alvar Fanez och öfrige förnämste, hvilka äfvenså hade ett bord, 

 der de suto afskilde från de öfrige: „J aren icke sådan, att j förtjenten sätta eder när dem,, 

 ty de äro tapprare än vi båda; sätten eder derföre hos mig". Detta fattade Martin Pela- 

 yez icke annorlunda, än om Rodrigo velat hedra honom mer än de andre, och nästa dag 

 var han bland de främsta, hvilka bröto in på moreme. Men åter greps han af fruktan, ka- 

 stade om sin bäét och flydde. Då gjorde Rodrigo liksom den förra dagen , sägande att han 

 borde äta ur hans fat, enär han förtjente det bättre denna dag, än den föregående. Don 

 Martin insåg nu, att Rodrigo sett hans beteende och lade hans ord på sitt sinne, så att bau 

 tredje dagen, icke blott var en af de främste i striden utan ock en af de starkaste och Icäc- 

 kaste att förgöra moreme. När nu Rodrigo märkte att han öfvervunnit sin bäfvan, tog han 

 honom åter vid handen då kämparne samlades till middagsmål, och sade: „Min vän, j aren 

 icke sådan att j förtjenten sitta hos mig, men sätten eder med Alvar Fan ez och desse gode 

 ädlingar; ty edra bedrifter i dag göra eder till deras kamrat". Från den dagen framgent 

 var Martin Pelayez vid alla tillfällen en af de tappraste, och genom denna ordning eggade 

 Rodrigo sina män, att genom tapperhet vinna tillträde till Alvar Farinez och de andres bord. 

 v. 2366. Qv£ otj los infantes à mi por amo non avrån. 



Arno, ama (af samma stam som amma) betyder uppfostrare, uppfostrarinna. Af romansen 

 Tres cortes artnara el Rey, ser man att denne uppfostrare, som var någon trogen vasall, 

 ofta togs till rade i de vigtigaste frågor angående barnens väl och städse aktades som en 

 kär anförvandt. Han kallades ock ayo. 



