178 C. G. Estlander. 



„Jag tackar Skaparen och eder, herre konung, 



„Nu är jag väl tillfreds om mina svärd, om Colada och Tizon. 



„[Men] annan harm jag ock af Carrions infanter led: 

 3215. „När från Valencia de förde mina döttrar två, 



„I guld och silfver gaf jäg dem tretusen silfvermark. 



„Så gjorde jag, de förde ut sin plan. 



„De återbäre summan, enär de icke mer svärsöner äro." 

 Här skuUen j ha sett, hur Carrions infanter jämra sig. 

 3220. Han sade, grefve don Raimund: „J sägen ja eller nej." 



Carrions infanter gifva då tiU svar: 



„För den skuld gåfvo vi hans svärd åt Cid campeadoren, 



„Att annat han ej kräfva må, när stämman dervid blef. 



„Om konungen så täckes, vi svare detta." Kungen sade: 

 3225. „För det, min Cid har yrkat, j gifven honom bot." 



Den gode kungen lade tül: „Så lyder min försäkran." 

 Alvar Fanez talte: „Upp, resen eder, Cid campeador! 



„Den summan, jag er gaf, gen den igen, om ej, gen skäl derför." 

 Då trädde de tillsides, Carrions infanter. 

 3230. De bli ej sams i rådet, ty summan är ansenlig; 



Infanterne af Carrion den allaredan ödt. 



De återvända med sitt råd och tala som dem tyckes: 



„Han hårdt ansätter oss, han som Valencia vann. 



„När han af sådan åtrå till våra skatter grips, 

 3235. „Vi måste väl betala honom af vårt arfvegods i Carrions byggd." 

 När de förklarat sig, alcalderne till ordet togo: 



„Om det el Cid behagar, vi ej förbjude det. 



„Men i vårt utslag så vi bjude och befalle, 



„Att inför tinget här j bären det igen." 

 3240. Vid dessa orden vidtog konungen don Alfons: 



„Fulltväl vi känne denna sak: 



„Hvad rätt är, fordrar han, el Cid campeadoren. 



„Af dessa trefaldt tusen mark tvåhundrade jag har, 



v. 3230. Non acuerdan en conseio, ca los haberes son grandes. 



Acordar ger visserligen äfven den mening D. H. antagit: Ils ny consotlent pas. Men af 

 det följande, ses, att infanterne verkligen medgåfvo Campeadorens fordran (v. 3235). Lämp- 

 ligare har derföre synts mig att öfversätta acordar med b Ii f va sams: vid den rådpläg- 

 ning infanterne höUo med sina anhängare, kunde de icke förlikas om något visst beslut, 

 hvarföre de ock talte som dem tycktes. 



