192 C. G. ESTLANDEE. 



Han dermed rysste honom och bragte att i sadehi vackla, 

 Samt,- dragande sin lans igen, till marken kastade. 

 Blodrödt utkom skaftet samt lansen jemte vimpeln; 

 Alla de befara, att han till döds är slagen. 

 ,3700. Han sänkte lansens udd och höll den öfver honom. 

 Gonzalo Asurez sade: „För Guds skuld, stöten icke! 

 „Segern vunnen är". När detta är fuUändadt, 

 Sade skilj omännen: „Så fatte vi det ock!" 

 Konungen don Alfons bjöd faltet rymmas ut. 

 3705. Han tog ät sig de vapen, hvilka lågo der. 



Med heder Campeadorens männer skiljas derifrån. 

 De vunno denna tvekamp, pris vare Skaparen! 

 Stor jämmerlåten är i byggderna vid Carrion. 

 Konungen försände dem om natten till min Cid, 

 3TÎ0. Att de ej öfverfallas må och ingen fruktan hysa. 

 Som välförståndige de färdas dagar om och nätter. 

 Sen dem nu i Valencia, hos min Cid campeadoren. 

 Infanteme af Carrion de läto qvar som nidingar förvunne; 

 De fyllt den pligt, som dem af deras herre pålagts. 

 3715. Åt detta gladde sig min Cid campeadoren. 



Stor var den förödmjukelsen, som Carrions infanter träffat. 

 Den ädel dam be skymfar och sviker efteråt, 

 Så gånge det med honom, och än värre! 

 Nu lemnom tvisterna med Canions infanter; 

 3720. Hvad de bekommo der behagar dem rätt illa. 



Vi orde nu om honom, som blef i lycklig timme boren. 

 Stor gamman råder i Valencia, det stora, 

 Att Campeadorens män en sådan ära vunno. 

 Han fattade sitt skägg, E,uy Diaa, deras herre. 

 3725. „Pris vare himlens konung, nu äro mina döttrar hämnade! 

 „Nu må de låta fara de arfvegods i Carrion. 

 „Jag utan blygd förmäler dem, det må hvem vill förtycka." 



Sin sak fullföljde de ifrån Navarra och från Aragon. 

 En sammankomst de höllo med Alfons af Leon. 

 r.730. De gjorde sina bröllop med donna Elvira och donna Sol; 



v. 3713 — 3714 anser D. H. kanske icke utan skäl som ett sammandrag af deras tal 

 inför Campeadoren. 



