Frede. Wilh. Pipping, 



immer, utgifven d. 21 i samma månad, hvarest på Boklådan vid, eller, såsom 

 det dä och länge ännu framgent i samma Tidning, i enlighet med allmänna 

 bruket i dagligt tal sades, å Stora Kyrkogatan, befintliga böcker första gången 

 till salu utbjudas. För detta behof var då ett rum i vestra ändan af en större 

 trädbyggnad inredt och en dörr öppnad i väggen emot nämnda gata. I först- 

 bemälde tillkännagif vande, säges äfven, att respective bokreqvii-enter skulle 

 här alla tider på dagen blifva betjente, hvUket ock tvifvelsutan punkteligen 

 skedde och utan svårighet kunde ske, så vida Feenckell då hade sitt Bok- 

 tryckeri- och Bokhandels-Contoir Yägg i vägg, såsom man brukar säga, med 

 Boklådan; men dermed förstods ingalunda att denna skulle hållas hela dagen 

 öppen. Med säkerhet påminner jag mig likväl icke om den, likasom förut, var 

 tillgänglig blott imellan 1 1 och 1 2 , eller möjeligen intill kl 1 , hvarom dock 

 äfven allmänheten troligen sednare blifvit underrättad. Här sågs Magister 

 Frenckell alltid med friseradt och bundet, ja och understundom pudradt 

 hår, den tiden så brukades, och fullklädd såsom till utgående i staden, mer- 

 endels ensam, utom då någon tryckare lärling eller tjenstegosse af särskild 

 anledning behöfdes, såsom isynnerhet de dagar, då Tidningarne utdelades, 

 intill dess hans äldste son upphunnit den ålder, att han kunde i bokhandeln 

 biträda sin fader. 



Denna bokhandel var visserligen icke vidsträckt, men svarade länge 

 emot vårt lands allmännaste behof. Feenckell var nämligen väl försedd 

 med i Sverige utkomna böcker af alla slag, och af utländska införskref han 

 efterhand sådane, som vederbörande lärare förklai'at vara vid ungdomens un- 

 dervisning nödige, eller ock oftare blifvit i Boklådan efterfrågade. Univer- 

 sitets Bibliothekets inkomster voro den tiden så små, att man nödgades in- 

 skränka dess inköp af nyare böcker till de mest utmärkta blott i en och 

 annan vetenskap, samt af äldre till inrop på Bok-Auctiqner för lindiigaste 

 pris. I förra fallet vände man sig mycket sällan till Commissionärer an- 

 norstädes än i Tyskland, hvarest framför andra Professor Dähnert i Greifs- 

 wald och Bokhandlaren Nicolai uti Berlin, såsom närmare bekanta med 

 Porthan, anlitades. Af enahanda utvägar att föröka sina enskilda boksam- 

 lingar begagnade sig naturligtvis Porthan sjelf och jemte honom de af hans 

 embetsbröder, hvilkas tillgångar medgåfvo sådane inköp af större värde. 

 Någre af de öfrige, äfvensom någre yngre lärare samt två eller tre af Bok- 

 bindarene i staden erhöUo ock någon gång ifrån sina bekanta på utrikes or- 

 ter, derstädes utkomna böcker tUl sailu i commission. Vid sådant förhållande 

 inser jag icke huru det må böra förklaras, att liktidigt, eller egentligen 

 under de åtta sista åren af vår såkallade svenska tid, någon svensk Bok- 



