finner man helt naturligt; mindre naturligt, att han då ännu vid 37 års ålder 

 bar löjtnants epåletter *^). Han var akademins ordförande 1758 och höll då 

 vid praesidii nedläggande ett ,,Tal om nyttan af öfverflödigt vattens uttap- 

 pande iitur kär, insjöar och mossar i Finland'-'-. Dessutom besvarade han 

 1761 akademins prisfråga: Om bästa sättet att uppodla mosslupna ängar ^) 

 och beskref i dess handlingar sex s. k. Rön, hvaribland särskildt bör ihåg- 

 kommas hans upphjsningar vid frågan om vattuminskningen (1769). Han 

 var gift med Hedvig Märta Eamsay och hade 18 barn, af hvilka halfva an- 

 talet, 7 söner och 2 döttrar, ännu lefde, då 1779 hans jordiska vandel afbröts. 

 Af sönerne förvärfvade sig Viceamiralen Otto Henrik Nordenskjöld 

 stort namn såsom utmärkt sjöofficer, särdeles under kriget 1788 — 90; han 

 blef 1815 upphöjd i friherrligt stånd och dog 1832 vid 85 års ålder på sin 

 egendom Fârebo i Småland. De yngste af sönerne, August, Bergshauptman 

 i Finland och Carl Fredrik, Protokollssekreterare i utrikes expeditionen, 

 gjorde sig kända genom sina förbindelser med den tidens audeskädare, hvar- 

 utom den sistnämnde såsom utgifvare af tidslaiften: Medborgaren och den 

 andi-a brödren genom sina alkemiska experimenter och sin äfventyrliga lefnad, 

 som så olyckligt slutade vid Sierra Leonas stränder, vunnit en viss lyktbarhet. 

 De mystiska spekulationer, hvilka under denna tid af otro och upp- 

 lysning uppkommo och emellan naturens och andens verkningssätt sökte ett 

 innerligare och djupare samband än den nyktra, rent empiriska forskningen 

 eller den enfaldiga tron kunde uppdaga, funno en tacksam jordmån inom 

 Nordenskiöldska slägten. Redan den mångkunnige stamfadi"en beledsagade 

 sitt tal om vattens uttappande ur kän* med betraktelser om verldsbyggnaden, 

 jordens daning och inrättning, hvuka röja sitt svedenborgska ursprung, hvar- 

 före äfven vetenskaps-akademins sekreterare i svaret på talet kunde säga: 

 „J tanken väl icke lika med akademin angående första grunderna af natur- 

 kunnigheten; men J aren dock alltid ense om dess nytta och tillämpning". 

 Att han spekulerade i alkemi och äfven befattade sig med animal magnetism 

 synes vara säkert, om han ock ej „såsom andra lät hänföra sig att blanda 

 det ena med det andra, utan som en klok och dygdig man undvek öfver- 

 måttet". Men flere af hans söner, särdeles de ofvannämnde yngste, voro icke 

 så återhållsamma *), utan de svärmade mer eller mindre för animal magne- 

 tism, alkemi, drömtyderi, omfattade med hänförelse Svedenborgs nya uppen- 

 barelser såväl de naturfilosofiska som de teologiska och voro erkända anhän- 

 gare af den s. k. nya kyrkan, det nya Jerusalem, som med Svedenborgs 

 lära om rättfärdiggörelsen till utgångspunkt, ej blott sökte grundlägga en 

 egen rationalistisk kristlig församling, utan äfven inom stats- och samhälls- 



