lifvet tillämpa hans läror. Det är ej obekant, att denna Irtuing- till mysti- 

 cism inom slägten icke utdog med nämnda representanter, utan fortlefde ännu 

 senare, isynnerhet bland dess qvinliga medlemmar. 



Den tredje i ordningen af ifrågavarande sju bröder var Öfversten vid 

 fortifikationen Adolf Gustaf Nordenskiöld, som blef égare till Frugård 

 och i sitt ägfcenskap med Hedvig Eleonora Liljehöök fader till en ganska 

 stor mängd barn. Den yngste af hans söner var vår nu saknade medbroder, 

 Statsrådet Nils Gustaf Nordenskiöld, som på Frugård den 12 Oktober 

 1792 såg dagens ljus. Efter att hafva genomgått gymnasium i Borgå, inskrefs 

 han som Student vid Åbo universitet år 1811. Han egnade sig der åt ju- 

 ridiska studier; „ty, skrifver hans tolf år äldre broder ^) tiU honom, af alla 

 vägar man kan välja, finnes ingen, som lemnar det oberoende, som den juri- 

 diska, då man ej vill mer än blifva domare; man gör sin tjenst, korre- 

 sponderar med hofrätten och ser ingen förman; men lust och fallenhet bör 

 man visst hafva för ett lifstids yrke, aimars gör inbillningen det tungt och 

 odrägligt" — och lust och fallenhet för juridiken tyckes den yngre brö- 

 dren sannerligen icke egt. Redan under sina skol- och gymnasiiår var hans 

 sinne upptaget af naturstudier: han samlade insekter och vexter och sam- 

 manskref en ganska fullständig förteckning öfver Floran i Frugårdstrakten; 

 mineralierna fängslade då redan hans blick och sin böjelse för mekaniska 

 kombinationer tillfredsställde han genom egenhändig slipning af glas för opti- 

 ska ändamål, en sysselsättning, som han en tid idkade med förkärlek; fruk- 

 ten deraf blef särskilda mikroskopiska apparater och några par glasögon, 

 hvaraf han sjelf bar ett par - — åtminstone ett glas — intill slutet, af sin 

 lefnad. Denna fallenhet för natm- vetenskaperna, som närdes af den välvilja, 

 honom bevisades af dåvarande lektorn i matematik vid Borgå gymnasium, 

 den utmärkte läraren Magnus Alopseus, kunde ej ändra fadrens beslut och 

 åsigt om den lefnadsbana sonen borde välja. Naturvetenskapen, tänkte han 

 måhända, hade ledt hans olyckliga broders håg och sinne till guldiiiakare- 

 konstens farliga yrke, och endast brist och fattigdom hade blifvit frukten 

 deraf; naturvetenskaperna voro ej i stånd att gifva sina idkare lifvets säki-a 

 bergning, hvilken dock aldrig saknades vid domarebordet. Till följe af 

 fadrens uttryckliga vilja studerade Nordenskiöld således juridik, undergick 

 domareesamen 1813 och inskrefs vid Åbo hofrätt den 16 December s. å. 

 Men redan om sommaren 1815 finne vi den unge Hofrättsauskultanten på 

 en mineralogisk och geognostisk exkursion ki-ingströfvande Pargas' vidsträckta 

 och vidtberyktade mineralfält. 



Sällan hafva väl för en ung man flere anledningar funnits att egna sig 



