17 



borde der 6,000 pud koppar och 1,000 päd tenn kanna erhållas; en för- 

 hoppning, som dock på långt när icke gått i fullbordan. 



I tjugu år vidhöll Nordenskiöld sin åsigt om våra bergmalmers duglig- 

 het, de tjugu sednai-e åren af sin lefnad gjorde han stora ansträngningar 

 att genom sinnrikt uttänkta tekniska medel afhjelpa deras många oarter. 

 Svafvelhalten sökte han aflägsna förmedelst malmens röstning iinder tillträde 

 af vattenånga; försöken utfördes 1843 på Dalsbruk; de ansågos då hafva 

 utfallit nöjaktigt, hvarföre Nordenskiöld tillerkändes en offentlig belöning af 

 5,000 R:l s:r; sedermera torde denna invention dock icke vunnit större prak- 

 tisk användning '^). Tio år sednare begärde han patent å ett sätt att för- 

 medelst vissa lösningsmedel (trädättika eller ammoniak) ur jernmalmer af- 

 lägsna kopparhalten, som gör tackjernet alldeles odugligt och hvaraf isynner- 

 het Haveri malmen hos oss lider, men då det visade sig, att metoden redan 

 förut var känd, återtogs pateutansökningen. Slutligen säger han 1857 i en 

 ansökning, att han funnit en utväg att befria jernmalmerna från titan, en 

 upptäckt, som vore af högsta vigt, då „erfarenheten visat, att de största och 

 rikaste af våra finska jernmalmsfält äro besvärade af titan i så stor mängd, 

 att malmen antingan alldeles icke kan begagnas eller ock att det kan ske 

 endast i mycket ringa mängd i blandning med annan titanfri malm". An- 

 sökningen torde icke haft någon vidare påföljd. 



Det förekommer besynnerligt, att Nordenskiöld med den klara blick, 

 hvarmed han uppfattade hvad han såg och erfor, icke visste att göra sig till 

 godo de fingei-visningar, han under sin långa vistelse i England erhöll med 

 afseende å bergshandteringen derstädes och för hvilka han dock samvets- 

 grannt redogör. I en till Grefve Steinheil aflåten skrifvelse omtalai- han, 

 „att regeringen i England alldeles intet inseende utöfvar, hvarken öfver gruf- 

 brytningen eller tillverkningen. Grufbrytningen beror lielt och hållet på kon- 

 trakt med jordegaren, som bestämmer de gränsor, inom hvilka brytning kan 

 ske samt hvad som skall betalas för hvarje tonn lyftad malm; ej heller har 

 regeringen någon inkomst af grufvorna, utan har tvertom lemnat dem betyd- 

 liga friheter. Ingen inrättning motsvarande ett Bergskollegium finnes der- 

 före i England". Med anledning af de stora valsverksanläggningama der- 

 städes skrifver han till Julin: „Valsning för vissa ämnesjern skulle vara 

 en välgörande sak och mycket lätta tillverkningsmängden. För stångjern 

 böra vi ej ännu tänka på att inrätta dem; ty prévention emot valsadt stång- 

 jern är så stor, att de till och med i Amerika laggt en mycket större tull 

 på valsadt än på hamradt stångjern". Sannolikt hade det dock varit lättare 



