18 



att öfvervinna denna „prévention", än den fördom, som var rådande mot våra 

 finska bergmalmer. 



Sedan Nordenskiöld i några år innehaft öfverintendentsembetet inträffade 

 en händelse, som för en kort fid aflägsnade honom från all offentlig befatt- 

 ning med bergväsendet i landet. Öfverintendentsembetet indrogs nämligen 

 „tillsvidare" genom nådig förordning af den 4 (16) April 1831. Denna 

 ovanliga åtgärd grundade sig på följande framställning hvilken innehålles 

 i Generalguvernörens öfver Finland Grefve Zakrewskys skrifvelse, dat. 

 S:t Petersburg den 11 (23) 1'ebr. 1831, till. Kejserliga Senaten för Finland. 

 „Då Kejsar Alexander I, glovördigst i åminnelse, år 1821 täcktes i nåder 

 anslå betydliga summor till uppmuntran för upptagande af malmstreck i Fin- 

 land, var denna industrigren nästan ny och dess bedrifvande föga kändt. 

 Nu deremot finnes malmstreck med ymnig tillgång för landets behof redan 

 upptäckte, samt de tül deras beläggande med arbete erforderliga kunskaper 

 såvida förvärfvade, att bergshandteringen en längre tid kan fortskrida för sig 

 sjelf eller åtminstone med någon förminskning af de betydliga kostnader, 

 som kronan redan under loppet af tio år fått vidkännas, men hvilka numera 

 icke äro att anse så oundgängliga, som då de först beviljades. Såväl af 

 denna orsak, som ock emedan kronan ibland saknar medel till andra, för 

 landets välstånd nyttiga företag, får jag vänligen anmoda Kejserliga Senaten 

 att med möjligaste skyndsamhet meddela mig dess yttrande, huruvida icke 

 tillsvidare: l:o Bergsintendentstjensten med thy åtföljande lön af 4,500 Rub. 

 och resepenningar 3,000 Kubel Bancoassignationer kunde till förmån för 

 kronan indragas och 2:o de på extraordinariestat, till verkställande af försök 

 med grufbrytningar årligen utgående 15,000 Rubel till 5,000 Rubel Banco- 

 assignationer nedsättas; ty denna sistnämnda summa, med sparsamhet an- 

 vänd, skall troligen blifva tilkäcklig till det bestämda ändamålet. Emedan 

 de lägre tjenstemännen vid Bergstaten i Finland redan vunnit tillräckliga 

 kunskaper och vana i sitt yrke, samt Intendenten vid så beskaffade omstän- 

 digheter icke har nästan några eller ganska få göromål och då Kejserliga 

 Senaten alltid granskar och slutligen afgör alla till bergväsendet hörande 

 ärender, med hvilka Intendenten icke vidtager annan åtgärd, än att han de- 

 samma till Kejserliga Senaten insänder, så, och ehuru Intendenten äfven af- 

 gifver utlåtanden, då sådana honom affordras, men desse jemväl underkastas 

 Kejserliga Senatens pröfning, vågar jag hoppas, att Kejserliga Senaten icke 

 torde finna hmder möta, att i enlighet med den före lutendents-Embetets in- 

 rättande iakttagna ordning, genom Finansexpeditionens åtgärd, meddela Berg- 

 mästaren, Geschworner och de öfriga Tjenstemännen vid Bergstateu nödiga 



