23 



alpernas glacierer observerat samma slags strimmighet på de underliggande 

 bergens yta. som de nordiska refflorna; man ansåg derföre, att dessa senare 

 äfven uppkommit genom glacierer, som under någon geologisk period betäckt 

 landet och genom sitt bekanta neråtglidande åstadkommit mei'berörda feno- 

 men; våra sandåsar skulle motsvara glacierernas moräner. Denna idé emot- 

 togs såsom hvarje snillrik tanke ett ögonblick med bifall, af flere geologer 

 med förtjusning. Men vid en närmare jemförelse af företeelserna visade sig 

 dock, att hvad man observerat lios oss, vår för mycket afvikande från de 

 motsvarande förhålbindena i Schweitz för att kunna tillskrifvas samma orsaker. 

 I sitt berömda arbete om bergrefflorna i Finland, som tillika är det sista 

 Nordenskiöld oifentliggjort, bar han visat haltlösheten af glacierteorins till- 

 lärapning på de erratiska fenomenen och stannat vid den förklaring, att de- 

 samma äro betingade af ett utaf ismassor uppfyldt haf, som var upprördt af 

 häftiga strömmar och stormar. Ismassorna inneslöto större och mindre klipp- 

 block, framdrefvos af den starka hafsströmmen och stormarne, såsom ännu 

 sker i de arktiska hafven, fårade underliggande bergvior och när de små- 

 ningom smälte, lemnade stenmassorna efter sig. När landet sedan framsteg 

 ur oceanen, inneslöt det några större sjöar, som voro begränsade och i olika 

 riktningar genomskurna af skicktade sandvallar, de nu s. k. åsarna, af hvilka 

 flere ännu ej höjde sig öfver vattnets yta. Efterhand genombrötos dessa 

 åsar af vattnet, hvilket ifrån de högre belägna sjöarna utströmmade; allt 

 flere åsar kommo i dagen, då vattnet sjönk och af de få stora sjöarne upp- 

 kom sålunda den stora mängd mindre sjöar, som nu karakteriserar vårt land. 

 Nordenskiöld var i allmänhet mycket försigtig i antagandet af teorier 

 och förklaringar, som egde ett allmännare syfte, en förtjenst, som hos en 

 geolog är i samma mån stor, som på hans omätliga och dunkla vetenskaps 

 område frestelsen att följa inbillningskraftens lockelser är svår att emotstå och 

 äfven de skarpsinnigaste forskare, öfverväldigade af företeelsernas storartade 

 natur, lätt låta drifva sig till ytterligheter och extravaganta förslagsmeningar. 

 Sina under trettio år fortsatta observationer på bergrefflorna dröjde han må- 

 hända att offentliggöra hufvudsakligen af det skäl, att han ej funnit någon 

 fullt tillfredsställande förklaring på fenomenet; ty hvarken uti rullstensflodens 

 vattenströmmar eller glacierernas neråtglidande, slipande ismassor, som man 

 kunde kalla isströmmar, kunde han se orsaken till de företeelser, han i sitt 

 hemland med så mycken uppmärksamhet granskat och så mångsidigt genom- 

 forskat. Det var först uti en förening af begge dessa verkande krafter — 

 vatten och is samtidigt i rörelse — som han fann en mera passande nyckel 

 till gåtans lösning. Uttalad redan förut af flere andra, utbildades denna åsigt 



