16 



uppmärksamheten på den rätta tolkningen af V. Caricis Fall. 

 Orsaken såväl till det ena, som det andra misstaget är tro- 

 ligen Fallens bestämning: "elytra hyalina, pallida"". Cyrto- 

 rhinus Caricis eger nämligen normalt gröna elytrer, men 

 dessa stöta dock understundom i gult och hos de Fallénska 

 typexemplaren äro de ganska urblekta. Uppgiften om de 

 helt och hållet svarta antennerna borde i alla fall hafva 

 varit ganska karakteriserande. 



21. Cyrtorhiims pygmaeus Zett., Reut. 



Capsus pygmaeus Zett. Ins. Lapp. p. 279, 11 (1840) sec. 



spec. typ. Flor. Rhynch. Livl. I, p. 605, 83 (1860). 



Thoms. Opusc. entom. p. 437, 67 (1871). 

 Capsus pellucens Boh. Nya Svenska Hem. p. 76, 33 (1852) 



sec. spec. typ. *) 

 Tyttfatä pyymaeus Fieb. Zur Nomenkl. d. Rhynch. Livl. p. 6. 



22. Ortliotylus bilineatus Fall., Reut. 



Capsus bilineatus Fall. Hem. Svec. p. 122, 14 (1829) sec. 



spec. typ. F. Sahlb. Mun. Geoc. p. 94, 6 (1849) sec. 



spec. typ. Thoms. Opusc. entom. IV, p. 432, 69. 

 Capsus Kirschbaumi Flor. Rhynch. Livl. I, p. 614,90(1860). 

 Aetorhinus Kirschbaumi Fieb. Zur Nomenkl. d. Rhynch. 



Livl. p. 6. 

 Hand: Capsus bilineatus H.-Sch. Wanz. Ins. fig. 285 (1835). 



Kirschb. Rhynch. Wiesb. p. 105, 2 (1855). 

 Haud: Iloplomachus bilineatus Fieb. Eur. Hem. p. 316, 2 



(1861) = //. Ilerrichi Reut. 

 Obs. I likhet med följande art står denna midt emel- 

 lan Aetorhinus och de typiska Orthotylerna, men bör dock 

 hellre räknas till det senare slägtet. Fieber har ställt de 

 båda genera alltför långt ifrån hvarandra. 



23. Ortliotyhis boreellus Zett., Reut. 

 Capsus boreellus Zett. Ins. Lapp. p. 278, 7 (1840) sec. spec. 



typ. Thoms. Opusc. entom. p. 438, 70 (1871). 



*) Denna upptages, i likhet med några andra beskrifna svenska 

 arter, alls icke af Thomson i ofvau citerade öfversigt. 



