106 



542, 40. — Thoms. Sk. G. I, 242, 10 (partim?). — Seidl. 

 F. B. 25. 



Garabus Schönh. Syn. Lis. I, 201, 190 (1806). 



Harpalus Gyll., Ins. Sv. II, 151, 44. — Sahlb. /. F. 

 I, 243, 45. 



Celia Zimm. Silb. Rev. Ent. II, 215. 



Amara monticola Dej. Spec. gen. Gol. V, Suppl. 794, 

 68. — Icon. et hut. not. Gol. Eur. III, 262, 19, pl. 163, 

 fr. 1. — Heer Faun. Gol. Helv. I, 89, 8. — Fairm. et 

 Lab. F. ent. fr. 103, 6. 



Harpalus clespectus Sahlb. /. F. I, 245, 49 (sec. spe- 

 cimen typicum). 



Ej sällsynt i Lappland under stenar på torra fältbackar 

 äfven uppe på fjällen ända till Hetta (68° 20') och. Ponoj. — 

 Funnen i nordligaste delen af Skandinaviska kalfön, på Island, 

 i Skottl. ock på högre fjäll i m. Eur. — U. F. M. 



138. A. silvicola Zimm. Rufo-picea, supra aeneo- 

 micans, antennis pedibusqve dilute ferrugineis; prothorace 

 antice angustato, angulis anticis porrectis, lateribus deplanato, 

 margine rufescenti, basi utrinqve parce punctato et bifoveo- 

 lato; elytris ovatis, basi prothorace parum latioribus, subti- 

 liter punctato-striatis. Long. 3 — 3^ lin. 



G dia Zimm. Silb. Rev. ent. 11,215, (1834). — Schaum 

 /. D. I, 544, 41. — Seidl. F. B. 25 (forte). 



A. maritima Schiödte Danm. El. 178, 13. 



A. Qvenselii Thoms. Sk. C. I, 242, 10 (forte ex parte). 



A. Qvenselii valde affinis, sed paullo latior, prothorace 

 latiore, apicem versus magis angustato, striis elytrorum te- 

 nuioribus sed distinetius punctatis coloreqve magis rufescenti 

 distingvenda. 



Sällsynt på sandmarker. Funnen vid Vasa af Manner- 

 heim, i Uleåborgs län af Mäklin; jag har tagit den vid Kex- 

 holm, i ryska Karelen, i Torneå- samt ryska Lappmarken, nord- 

 ligast vid Ponoj (67°). — Föröfrigt är den funnen vid Öster- 

 sjöns stränder. — U. F. Ål. 



Anm. Seidlitz' uppgift att ifrågavarande art har 4 borst på spetsen 

 af prosterni utsprång har jag ej funnit besannad på finska exemplar, hvilka 

 j detta afsceude öfverensstänima med föregående art. 



