XVII 



mot Norge och Torneå Lappmark, hvilken sistnämnda jemte 

 norra delen af Nordlandeii är af alla Lappmarker den öf- 

 ver hafvet högst belägna. Öster om Turii är kusten låg 

 och flack och först från Pjalitsa begynner den att i märk- 

 barare mon höja sig mot Svjätoinos. Denna höjning fortfar 

 sedermera äfven utmed Murmanska kusten. Först vester om 

 Kola fjord blifver den dock mera betydande. Men tilloch- 

 med här nå enligt Boehtlingk endast enstaka obetydliga fjell- 

 spetsar en höjd af mera än 1000 fot. I närheten af Pasvig- 

 fj orden begynner kusten blifva högre och vildare samt an- 

 taga den storartade karakter som utmärker det arktiska Nor- 

 ge. Klipporna höja sig redan der ända till 5 ä 700 fots 

 höjd lodrätt ur hafvet*). 



Någon sammanhängande fj elisträckning, såsom i de 

 vestliga Lappmarkerna, förekommer icke i östra Lappland, 

 ej heller uppnå de enskilta fjellen, hvilka egentligen upp- 

 träda endast kring sjöarne Imandra och Nuortijaur, så be- 

 tydliga höjder som i de förstnämnda. Dessa fjell, af hvilka 

 Chibinä på östra samt Mondsche- och Dschyna-tundra på 

 vestra sidan af förstnämnde sjö äro de förnämsta, lyfta väl 

 sina kala hjessor till en ej oansenlig höjd, utan att dock upp- 

 nå gränserna för den eviga snön, en höjd till hvilken ej ett 

 enda fjell i denna Lappmark förmått svinga sig**). 



Samma öfverensstämmelse, som enligt hvad vi redan 

 anmärkt eger rum mellan den lappska halföns och den skan- 

 dinaviska nordens geologiska förhållanden, finna vi äfven 

 vara gällande i botaniskt afseende. Till sin allmänna ka- 

 rakter företer nemligen vegetationen i förhandenvarande trak- 

 ter ett alltför stort slägttycke med de öfriga Lappmarkernas 

 för att kunna hänföras till något annat florområde än det 

 skandinaviska. I främsta rummet gäller detta det arktiska 

 Norge, hvarmed ryska Lappland, till följe af begges så godt 

 som insulära läge, så till naturförhållanden i allmänhet som 



*) Jfr BOEHTUNGK 1. C. p. 195. 



**) Chibinä (XHÖHHCBafl lyB^pa), af Lapparne kalladt Umptek, 

 det högsta fjell i denna Lappmark, uppskattas af Middendorff (L c. p. 

 162) till omkring 2,500 fot. 



b 



