XIX 



de landttunga, som förenar Fiskarhalfön med fasta landet, 

 således invid norska gränsen en höjd af 20 — 25 fot och hål- 

 ler i genomskärning från 7 ända till och med 14 tum. Äf- 

 ven i öfrigt skall vegetationen vara öfverraskande yppig i 

 sistnämnde trakt, hvilken enligt Boehtlingk bildar likasom 

 en fruktbar oas i denna närmare 70 breddgraden belägna 

 öde klippmassa*). I den väl skyddade och fruktbara Ponoj- 

 dalen höllo björkarna i närheten af byn deremot icke mera 

 än 10 fot i höjd. På den Murmanska kusten, der de öf- 

 verhufvudtaget sakna skydd mot hafsvindarna, äro de i all- 

 mänhet högst förkrympta och dverglika. Den 28 Juli, då 

 vi lemnade Ponoj, hade snön ännu icke försvunnit från flod- 

 dalens södra vall, hvarföre äfven växtligheten der, i motsats 

 mot den solbelysta och för Ishafvets vindar skyddade norra si- 

 dan med sin verkligen imponerande vegetation, var nedtryckt 

 och föga försigkommen. På Murmanska kusten observera- 

 des på många ställen ännu i medlet af Augusti snö i stora 

 massor, såsom t. ex. vid Gawrilowa, ända ned till hafsbandet, 

 der dessa otvifvelaktigt Öfverraskades af den påföljande vin- 

 tern. Det mest ojäfaktiga bevis derpå lemnar dock Liueborgs 

 observation, att algerna vid ryska Lapplands kuster i allmän- 

 het äro små och förkrympta i jemförelse med dem som före- 

 komma vid Finmarkens kuster vester och sydvest om Nord- 

 kap, ett förhållande som endast kan hafva sin grund i hafs- 

 vattnets lägre temperatur**). Hvad som derjemte utan tvif- 



turforskarnes sjeite möte i Stockholm den 14—13 Juni tSål. Ötlilm 1855, p. 

 210—225. 



*) Jfr. Boehtlingk 1. c. p. 199. 



**) LiUEBORG 1. c. p. 215. Jfr. äfven Robkrt: Voyaye en Is/ande 

 et au Grcenlande (Franska expeditionen pä " Recher che") pp. 350 och 368. 



Denna hafsvattnets högre temperatur vid Finmarkens kuster föror- 

 sakas, såsom bekant är, af den der framstrykande Golfströmmen, hvil- 

 ken det nordliga Norge hufvudsakligen har att tacka för sitt milda kli- 

 mat. Att densamme dock sannolikt äfven berör den Murmanska ku- 

 sten, om ock i niindj-e grad, är all anledning att förmoda. Det lyc- 

 kades mig nemligen att fä se några irön af Entada gigalobium, uppka- 

 stade pä stranden vid Rinda, nära Semiostrofl', och pä Kildin. Dessa 



