vel ej obetydligt bidrager till att göra klimatet strängare i det 

 inre af ryska Lappland är dess låga kuster, hvilka i likhet 

 med de sibiriska ej gifva skydd mot Ishafvets kalla vindar, 

 utan lemna landet öppet för deras förhärjande isiga kyla. 

 som skoningslöst hämmar den vegetationskraft detsamma an- 

 nars kunde besitta. 



Allt detta förlänar ryska Lapplands norra och östra kust 

 en mera högnordisk karakter än den som utmärker arktiska 

 Norge, der en mängd sydliga växtformer förekomma, hvil- 

 ka antingen alldeles saknas i ryska Lappland eller åtminsto- 

 ne uppträda endast i dess sydvestligaste del. Sådana äro 

 t. ex. Nasturtium pakistre, Brassica campestris, Silene maritima, 

 Fragaria vesca, Matricaria inodora var. discoidea, Hieracium pi- 

 losella, Pedicularis paluslris, Arctostaphxjlos uva-ursi, Rumex ace- 

 toseAla, Hippophae rhamnoides, Allium oleraceum, Convatlaria ver- 

 ticiUata, Gagea lutea, Orchis mascula, Stratiotes aloides, Narthe- 

 cium ossifragum m. fl, Derjemte möta oss på östra Lapp- 

 lands norra och nordöstra kust, ehuru fjell icke ens på nära 

 nejder förefinnas, åtskilliga högre fjellväxter, såsom Lychnis 

 affinis, Arenaria ciliata, Saxifraga aizoides var. auranlia, Pedi- 

 cularis hirsuta, Andromeda hypnoides, Gentiana tenella, Carex rU' 

 pestris m. fl. 



Det kan väl icke lemnas oanmärkt, att östra Lapplands 

 flora å andra sidan har att uppvisa några skandinaviska ar- 

 ter, som inom dess landamären framträngt högre upp mot 

 norden än på sjelfva den egenteligen s. k. skandinaviska 

 halfön. Dessa äro: Helianthemum vulgäre, som i Sverge har 

 sin nordliga gräns i Helsingland och Dalarne, Viola sylva- 

 tica, som upphör i Jemtland, Gypsophila fastigiaia, ännu al- 

 drig observerad i Norge och i Sverge ej nordligare än i Da- 



frön, af Ryssarne härstädes benämnda "lefvande" eller "simmande 

 sten", af orsak att de tilltro desamma förmågan att efter behag höja 

 och sänka sig i vattnet, hafva enligt Robert, 1. c. p. 131 och 393, 

 blifvit observerade till och med i Hvita hafvet. Dock förmodar Th. 

 Fries, Botaniska Notiser I86ö, p. 58, not **), att Golfen först pä sed- 

 nare tider begynt att i någon större mängd uppkasta sitt medförda 

 gods på ryska Lopplands kuster. 



