XLIV 



och Ltizuta arcuala var. hijperborea (Krasnischolk), Pyrelhrum 

 hiinnnatum m, fl. subalpina växter. 



Några skogar, som verkligen törtjenade detta namn, 

 påträffas knappt inom denna region. De vid Kola fjorden, 

 Pjalitsa och i Ponoj-dalen, de enda ställen der jag sett nå- 

 got liknande, voro mycket glesa och utgjordes af klen björk. 

 Enstaka individer af björken förekomma dock utefter hela 

 kusten, och om den på högre belägna ställen saknas, torde 

 orsaken dertill mindre böra sökas i deras höjd öfver hafvet än i 

 deras för hafsvindarne öppna läge *). Måhända förekomma 

 dock verkliga björkskogar längre inåt landet. Karakteristiska 

 för denna region äro deremot de s. k. Tundrorna. Så be- 

 iråmnas icke allenast de nakna fjelltopparne, utan äfven hvarje 

 af naturen skoglös trakt, som icke betäckes af en grönskande 

 gräsmatta, utan är beväxt med lafvar och mossor. Dessa 

 Tundror, hvilka äro af tvenne slag, torra och våta, eller så- 

 som Baer kallar dem Laf tundror och Mosstundror, erbju- 

 da öfverhufvudtaget en högst nedslående anblick genom sin 

 i alla afseenden torftiga vegetation. På de torra tundrorna 

 utgöres denna hufvudsakligen af Cladoniw och Stereocaula, 

 Platysma nivale, Empetrum nigrum, Arctostaphylos alpina, Carex 

 rigida, Calaniagrostis neglecta, Festiicw m.fl. en steril jordmån äl- 

 skande växter. De våta tundrorna åter, som till en del be- 

 stå af torfmossor, till en annan del af vanliga kärr, nära fö- 

 reträdesvis Sphagna och Potytricha, Eriophora, Betula nana och 

 Saiices. Der rännilar, bäckar eller andra på fuktighet rika 

 dalar, som i otalig mängd genomskära tundrorna, stryka 

 fram, finner man dem omkransade af täta snår af Salix-artev. 

 Det är derföre egenteligen endast hafskusterna och de af flo- 

 der bevattnade djupa dälderna, som inom björkregionen äro 

 af intresse. Till följe af den bördiga jordmån de sistnäi^nda 



*) I Utsjoki i finska Lappmarken är björkgränsen ISOO fot öf- 

 ver hafvet (J. Ff.llm. Ind. Lap]>. fenn. n. 286) och i norska Finmarken 

 är den (enligt Lund i Botaniska Notiser 1846 p. 36) i södra delen 

 1200—1500 och i den norra 300—500 fot öfver hafvet. Knappast nä- 

 gonslädes torde ri'sk lappska halföns kuster nå en hnjd, snni skulle 

 öfverstiga ens den liigsta af dessa. 



