LXII 



minea var. juncea Fr., livarmed den öfverensstämmer så 

 till färg, blad och habitus, som äfven i anseende till kron- 

 bladen, hvilka knappt äro längre än fodret. Mig veterli- 

 gen har hvarken den genuina Stellaria paiustris Retz., el- 

 ler ens någon form deraf, någonsin blifvit funnen i Lapp- 

 marken. 



7. Phaca uralensis J. Fellm. Index n. 292 är = Astra- 

 galus uralensis FL D. och L. Fl. Svec. == Phaca sordida 

 Wbg. fl Lapp. = Oxytropis campestris var. sordida (WiLLD). 

 Phaca uralensis Wbg. förekommer ej i arktiska Europa. 



8. Trifolium alpestre, som enligt F. Nyländer (^Bota- 

 niska Notiser 1842, p. 153 och 154) är allmän vid Ke- 

 ret och Kantalaks, är, att dömma af lokalen, Tr. pra- 

 tense var. villosum. Jfr. nedanföre p. 18. Den verkliga 

 Tr. alpestre L. är inom skandinaviska florans område 

 känd endast från dess sydligaste delar. 



9. Ervum hirsutum J. Fellm. Index n. 289 förekommer 

 endast söder om Keret och tillhör således ej ryska Lapp- 

 lands flora. 



10. Rosa villosa J. Fellm. Index n. 255 är sannolikt R. 

 karelica Fr. R. villosa Wbg. Fl. Lapp. är deremot R. 

 mollissima Fr. R. villosa L. Sp. pl. förekommer ej i 

 Lappland. 



11. Saxifraga tridactylites, som i J. Fellm. Index n. 

 180 uppgifves växa vid Kola fjorden, men nedanföre 

 pag. 27 med ? blifvit af oss anförd som synonym till S. 

 ccBspitosa, bör måhända ej ur ryska Lapplands flora ute- 

 slutas. Den förekommer åtminstone i arktiska Norge 

 ännu i Salten, of van 67° n. br., och uppgifves af Prytz 

 (Florce Fenn. hreviar. p. 85) vara tagen äfven i Kuusa- 

 mo. Eller kanske vore det rättare att anse den för S. 

 adscendens L., som i Norge förekommer åtminstone till 

 Senjen, ofvan 69° n. br., (NoRM. Ind. suppl. p. 18) och 

 måhända ända till Massö invid Nordkap, der den upp- 

 gifves vara tagen af Gunnerus. 



12. Thysselinum palustre förekommer enligt J. Fellm. 

 Index n. 114 "passim parcius" i ryska Lappland, men 



