LXVII 



B I 11 a 11 g. 



Selins ofvannämnde bref till Professor W. Nyländer 

 är, så vidt det lämpar sig för offentligheten, af följande inne- 

 håll: 



Helsingfors, den 5 Augusti 1862. 

 Uöfjtäraåe [Jerr Professor. 



"Min uppgift i främsta rummet ansåg jag vara att komplettera 



Museets samlingar, men vid en blick på Herbarii Musei fennici växtför- 

 ieckning såg jag att det utmärktaste redan förut var insamladt, särdeles 

 från ryska Lappmarken. Jag hade således att samla och släpa med 

 mig hela den länga vägen genom Olonets — Kola— Kildin och Kuusamo 

 de mest triviala saker från 2 eller rättare 3 skilda floromräden, ty vid 

 ankomsten till Solovetska klostret fann jag att detsamma på den För- 

 techningen bifogade kartan var utom gränsen för det finska llorområdet, 

 hvarföre jag ansåg det vara säkrast att, under min väntan derstädes på 

 "podoroschna" *) från Archangel, samla och pressa allt, hvad jag kom 

 öfver, det må då hafva varit förut kändt från ryska Lappmarken eller 

 Karelen, äfven derföre att jag var osäker till hvilketdera området det 

 skulle föras eller om det alls skulle anses tillhöra värt florgebit, såsom 

 jag före min afresa från Helsingfors trodde mig förstå. Att samlin- 

 gen från hvarje område blef ofullständig är ock naturligt, då jag un- 

 der olika årstid besökte desamma, hvarförutom en dryg tid åtgick blott 

 och bart till att resa. Sedan nu daglönararbetet — ty annorlunda kan 

 jag icke kalla det idkeliga samlandet och konserverandet af de alldag- 

 ligaste saker — • är undangjordt, torde den, hvars lott det blifver att 

 härnäst besöka dessa nejder kunna röra sig friare och egna såväl en 

 mera odelad uppmärksamhet åt landets allmänna växtfysiognomi, som 

 en mera tacksam möda åt rarare växtei'S efterspaning. Min enda tröst 

 är den, att jag fått åtminstone den botaniska samlingen fram i bästa 

 skick och att de flesta exemplaren äro af den beskaffenhet, att de icke 

 torde behöfva skämmas för sig. 



Efter denna föga hopp gifvande inledning går jag nu till sjelfva 

 hufvudsaken, d. ä. att lemna en torftig redogörelse för resan och dess 

 resultater. Sedan jag upphunnit Lnberg i Sordavala och der tillika 

 med honom fulländat vår utrustning, anträdde vi först den 12 Juni 

 vår egentliga resa. Den 14 skedde ankomsten till Olonetz, der vi dröj- 

 de ett dygn för att förskaffa oss "podoroschna", den 17 till Petrosa- 

 vodsk, der vi också dröjde i samma ändamål. Här gjorde vi tillika 



*) Passbiljelt. 



