2 Max Sergelius. [N:o 9 



ståndsdelar samt företer en aplitisk struktur, men är 

 ock mångenstädes pegmatitiskt utbildad. Allmänt är gra- 

 niten rik på brottstycken, flagor och flisor af hornblende- 

 gneis, och på många ställen ser det ut som om en upplösning 

 af gneispartier ägt rum i graniten, hvarigenom mörka grå 

 sliror sålunda skulle uppstått i densamma. 



Krysoberyllen förekommer såväl i den aplitiska som 

 i den pegmatitiska graniten invuxen i fältspateu, som före- 

 trädesevis utgöres af mikroklin. 



Korunden, som anträffades endast lokalt i ett pegmati- 

 tiskt granitparti om 1 m höjd och 0,1 m. bredd vid gatu- 

 profilen af den tomt, som å Helsingfors stadsplan är beteck- 

 nad med N:o 15 vid Petersgatan, uppträder på sådant sätt, 

 att dess uppkomst förefaller stå i samband med de grå re- 

 sorptionslirorna i graniten. 



I föreliggande meddelande behandlas nämnda minerals 

 morfologiska samt såvidt möjligt varit deras fysikaliska be- 

 skaffenhet. 



Krysoberyll. 



Af detta mineral har jag anträffat såväl enkla kristaller 

 som polysyntetiska individer; dessa senare äro uppbyggda 

 enligt den bekanta lagen: tvillingplan = (031)2). 



De enkla kristallerna — Cymophait — äro att betrakta 

 såsom en sällsynthet, och har jag öfverkommit blott en enda 

 mera betydande sådan. Fig 1 utgör en afbildning af den- 

 samma, och mäter denna kristall en längd af endast 0,8 cm 

 med rombiskt tvärsnitt, där den längre diagonalen är omkr. 

 0,:i cm. På denna kristall hafva följande former faststälts: 



a = ;100!, i = lOUJ, m = JllOS, s ^ |120;, o = llll.(. 



^) Dana ,,Descriptivc Mineralogy" New York 1899. 8. 229 



