2 L. William Öholm. [N:o 11 



söka klargöra, huru spänningen skulle bero af kadmium- 

 kloridlösningens koncentration och för hvarje skild koncen- 

 tration bestämma temperaturens inflytande på elektromoto- 

 riska kraftens storlek; särskildt som dessa båda omständig- 

 heter ej tidigare blifvit systematiskt undersökta för någon 

 liknande galvanisk kombination. Mätningarna hafva där- 

 jämte utsträckts under en längre tid, för att erfarenhet skulle 

 vinnas om cellernas konstanthet. 



Resultaten af de mätningar, hvilka utfördes under hösten 

 1905 och våren 1906, finnas tidigare publicerade i dessa för- 

 handlingar *) och delvis i tidskriften „Teknikern". 2) Såsom 

 af dem framgår ligger kadmiumklori d-elementets spänning- 

 betydligt under 1 volt och utgör ungf. 0,67 1 7 v. vid 20^ C 

 hos med kristaller fyllda celler. Elektromotoriska kraften 

 stiger dock starkt med utspädningen och når för 0,1 mol. 

 normal CdClg-lösning värdet 0,7 + 58 vid samma temperatur.^) 

 Af undersökningen framgick vidare, att denna ökning af 

 spänningen var fullt kontinuerlig genom alla undersökta 

 koncentrationsgrader, hvilket förhållande bäst åskådliggöres 

 genom kurvan å sid. 34. Utgjordes den negativa polen ej 

 af 12,5 "/o kadmiumamalgam utan af en amalgamerad kad- 

 miumstaf, blef spänningen under motsvarande förhållanden 

 ungf. 0,0 50 v. högre. För öfrigt visade sig sådana celler 

 vara synnerligen osäkra och gäfvo ofta utan S3^nbar yttre 

 orsak rätt variabla värden. Till en början egde en stark 

 stegring af E. K. rum, tydligen beroende däraf, att kvick- 

 silfret diffui)derade in i kadmiumstafven och spänningen 

 därigenom sålunda steg alltmer mot den rena kadmium- 

 metallens. 



Hvad temperaturens inflytande vidkom, så befans kad- 

 miumklorid-kombinationen hafva, åtminstone vid mättade lös- 

 ningar, en högre temperaturkoefficient än den vanliga kad- 

 miumsulfatcellen. (Denna senares förhållande vid utspädda 

 CdSO^-lösning torde ej tillsvidare vara undersökt.) För öfrigt 



») Öholm: Ufversifft af Flaska Vet. Soc. Förh. XLVIl. 1905—06 N:o 19. 

 ») „ Teknikern XVII N:o 503 s. 1. 

 ') „ L. c. sid. 31. 



