20' L. William Oholm. (N:o 11 



Om man väljer det värde cellen C angaf, hvilken cell 

 visat sig vara den mest konstanta, till normalvärde, så finner 

 man att de skilda elementen ötverensstämma rätt väl, oaktadt 

 inga särskilda försigtighetsmått iakttagits vid deras samman- 

 sättning. Endast cellen D visar en mera betydande afvikelse 

 om 0,0 00 1 2 volt. 



Äfven cellerna med utspädda lösningar förliöllo sig vid 

 dessa mätningar synnerligen konstanta och de något olika 

 värden, om några hundradedels millivolt, som erhöllos under 

 de skilda dagarna, berodde på små differenser i temperaturen, 

 hvilka naturligtvis här blefvo mera märkbara till följd af 

 dessa elements stora temperaturkoefficienter. Små temperatur- 

 variationer, hvilka jag knapt kunde uppfatta med tillhjälp af 

 mina i Vio-^els grader delade termometrar, gåfvo sig vid, 

 mätningarna af E. K. genast tillkänna, särskildt som därtill 

 tidigare observationer ådagalagt, att elementen med utspädda 

 lösningar mycket fort inställa sig med temperaturen. Någon 

 förändring af cellernas E. K. med tiden kunde ej spåras. 

 Elektromotoriska krafterna vid 18° C blefvo följande: 



V = 0,6 77 16 



L = 0,67949 



M = 0, 6 9 3 4 O 



N = 0,703 3 5 



O = 0,71459 



P = 0,72728 



Q =:= 0,7 4-47 

 E. Ungf. 0,7 5 520 

 S „ 0,7 9 7 68 



De största differenserna från ofvanstående värden ut- 

 gjorde ungf. +0,00004 v. Värdena för R och S blefvo täm- 

 ligen osäkra, t^^ här voro variationerna betydande och upp- 

 gingo till flera tiondedels millivolt. (Se närmare längre fram 

 ang. dessa celler sid. 29). 



I detta samband kan ännu nämnas, att efterföljande 

 polarisationsförsök utfördes under det mätningarna vid 18° C 

 pågingo, utan att detta syntes hafva utöfvat någon skadlig 

 eftervärkan på cellerna F, H, G, L, N och Q. 



