L] Den galv. kombinationen Cd. amalg. | CdClj | Hg,Cla | Hg. 21 



Uiulersökniug öfrer elemeutens polarisation. 



På grund af sin sv^årlöslighet måste ju kalomeln vara 

 en tämligen dålig polarisator, emedan det ringa antal Hg- 

 joner, som förefinnes i pastan ofvanom kvicksilfverpolen, 

 redan vid svag ström förbrukas hastigare än nya joner hinna 

 bildas. De försölc jag i detta afseende utförde visa också 

 tydligt, att spänningen hos kadmiumklorid-cellen hastigt går 

 ner, i fall elementet får leverera ström. För experimenten 

 användes cellerna F, H, G, L, N och Q, således tre med 

 mättade och tre med utspädda lösningar. Deras inre mot- 

 stånd bestämdes med tillhjälp af telefon och vexelström och 

 voro de ungf. följande: 



F =4640 -; H =2600 -; G =4700—; L =630—; 

 N=:300 — ocb Q =1040 ohm. Denna stora olikhet betinga- 

 ges däraf, att pastamassorna voro så olika tjocka. Vid pola- 

 risationsförsöken slötos de med så stora yttre motstånd, att 

 strömstyrkan blef ungf. 0,0 ooi amp. För kontrollens skull 

 inkopplades äfven en ampermeter, hvars motstånd var 177 

 ohm och känslighet 6,9 X 10^^ amp. per skaldel. Hvarje cell 

 hölls sluten 60 sekunder och visade det sig, att strömstyrkan 

 för så vidt man kunde uppskatta af ampermetern vid alla 

 celler hölls något så när konstant under denna tid och ut- 

 gjorde beräknad enligt utslagen, 13,7 skaldelar, ungf. 0,oooo9 5 

 amp. Fem minuter efter det strömmen afbrutits gjordes första 

 afläsningen och de följande till en början med 10 minuters 

 tidsintervaller samt senare efter längre perioder, såsom af 

 följande tabell framgår. Den första observationen efter 5 

 minuter blef något osäker, emedan spänningen då ännu, 

 särskild t hos en del element var i stark tillväxt. Tiden O 

 anger elementens spänning omedelbart före strömbanans 

 slutning. Temperaturen utgjorde 18° C. Anmärkas bör, att 

 motståndsbestämningarna gjordes några dagar tidigare, för 

 att den ringa sänkning i cellernas spänning, som däraf följde, 

 fullt skulle hinna kompenseras, och företagna kontrollmät- 

 ningar visade äfven, att elementen hade uppnått sitt normala 

 tillstånd, innan polarisationsförsöken vidtogo. 



