L] Den galv. kombinationen Cd. amalg. | CdCl, | Hg:,Cl2 1 Eg 31 



20" C, och inställdes den nu genom kylledning på ungf. 18'^. 

 En kort därpå företagen mätning lemnade följande resultat. 



C=67163, in=67110, F = 67157, G=67163, H=67165, 

 E=67160, D=67140, L = 67945, M=39338, N = 70332, 

 = 7145 9, P=72730 Ocll Q =7446 9 VOlt. 



Häraf framgår, att cellerna från och med L antagit sina 

 mot ungf. 18° C. svarande sj)änningar, men att de föregående 

 med mättade lösningar och kristaller fyllda elementen gåfvo 

 värden, hvilka svara emot en betj-dligt högre värmegrad. 

 Särskildt äro de hos D och III föreflntliga abnormt låga po- 

 tentialtalen anmärkningsvärda, och bero de möjligen af ojämn 

 temperaturfördelning. 



Följande morgon sattes motorn åter i gång och tem- 

 peraturen hölls vid 18,2° till kl. 12, då mätning företogs. 

 Nu började äfven cellerna af normaltypen antaga sina mot 

 denna temperatur svarande värden, men lågo de ännu några 

 hundradedels millivolt under de normala spänningarna. 



Fj^^a timmar senare på eftermiddagen hade de normala 

 värdena uppnåtts, men visade mätningen, att sj)änningen hos 

 E, D, F och H nedgått med ungf. O.oooos v. 



De med utspädda lösningar fyllda cellerna inställde sig 

 äfven nu nästan ögonblickligt, och kunde man t. ex. af cellen 

 N:s E, K. nästan säkrare sluta sig till temperaturen i ter- 

 mostaten, än med tillhjälp af termometern. 



Resumé. 



Af undersökningen i fråga torde följande slutsatser 

 kunna dragas: 



1) Kadmiumklorid-elementets elektromotoriska kraft lig- 

 ger betydligt under 1 volt och utgör ungf. 0,6 7 180 a 0,67 179 

 volt vid 18° C för celler af den vanliga normaltypen med 

 vid alla temperaturer mättade lösningar. ^ 



