LJ Försöken till eu katolsk eröfrinof af England under drottning Elisabeth. 7 



Den franska enkodrottningens användbaraste medel emot 

 Filip II och på samma gång det hon hälst anlitade för att 

 omintetgöra hans politiska kombinationer, var giftermålsan- 

 bud för hennes talrika barn. Ett giftermål emellan furstliga 

 personer betydde vid denna tid ett förbund mellan deras 

 riken, och det låg därför Katarina lika mycket om hjärtat 

 att bringa till afstannande underhandlingar som tycktes hota 

 med en för Frankrike farlig allians, som att af sluta värkliga 

 äktenskapsfördrag. Inledande af sådana underhandlingar var 

 nog för ett politiskt närmande emellan stater och kunde här- 

 tor utgöra en lämplig förevändning. Att dessutom Katarina 

 af Medici behärskades af parvenyens fåfänga att gifta in sina 

 barn i de förnämaste familjer, är ett kändt förhållande, och 

 då hon (1561) försökte gifta bort sin dotter Margareta med 

 Spaniens tronföljare Don Carlos — efter att året förut ha 

 lyckats förena dottern Elisabeth med hans fader — betyder 

 detta därför icke att hon velat ställa sig i beroende af Spa- 

 nien. Fastmera får man häri se ett försök att omöjliggöra 

 en annan giftermålsplan som syftade till att beröfva Frank- 

 rike dess gamla bundsförvant Skottland. 



Kardinalen af Lothringen, morbroder till Maria Stuart, 

 Frans II:s unga enka, hade skyndat att strax efter hennes 

 makes död erbjuda den beundrade prinsessan, drottning af 

 Skottland, åt den unge infanten. Detta är inledningen till 

 det först långt senare fullbordade förbundet mellan huset 

 Guise och den spanska makten. Katarina uppbjöd alla krafter 

 för att hindra en dylik förbindelse, för hvilken den skotska 

 drottningen själf ådagalade den största ifver.') Den kom i 

 själ f va värket icke till någon afslutning, och Filip II var 

 själf den som ändtligen lät den förfalla (1564). '^) Han hade 

 under hela tiden visat föga benägenhet för den: drottning- 

 Elisabeth ville han icke utmana, och för prinsens sinnestill- 



') Forncron, I, s. 263-268; 306-315. Ranke, Englischc Geschichte I 

 (Werke XIV, s. 253). Chéruel, Marie Stuart et Catherine de Médicis, s. 18 

 —28; 34- 35. Mignet, Journal des Savants 1847 (sp. s. 402—403). Dens., 

 Histoire de Marie Stuart, t. I, s. 102, not 1. Innehållet i det i noten med- 

 delade originaldokumentet står i en egendomlig motsats till den mening förf. 

 själf uttalar i texten. 



*) Dens., a, o., s. 157—158. 



