L] Försöken till en katolsk eröfring af England under drottning Elisabeth. 19 



och ledarne befunno sig som flyktingar i Skottland. Bristen 

 på enighet och handlingskraft hade varit uppenbar: Norfolk 

 hade dragit sig tillbaka då handling krafts, och Leonard 

 Dacres, en af Nordenglands största magnater, hade likaså 

 stannat i ovärksamhet med hela sin landsände (Cumberland). 

 Sedermera kränkt i sin själfkänsla af Elisabeth satte denne 

 fåfänge man på egen hand i gång ett uppror blott några få 

 månader efter det att det föregående blifvit med stor sträng- 

 het nedslaget (febr. 1570). Att detta skulle misslyckas, före- 

 faller på förhand gifvet, men sådan var i själfva värket ställ- 

 ningen, att dess kufvande skedde med stora svårigheter och 

 att ett misslyckande för Elisabeth kunnat medföra de all- 

 varsammaste vådor. 



Belysande är i sådant afseende den egendomliga adress 

 som Lincolnshires knights och gentlemen afläto till konung 

 Filip i slutet af 1569, hvilken utförligt refereras af Froude 

 (IX, s. 544—547). Undertecknarne anhålla här hos Spaniens 

 konung, att han ville uppsätta drottningen af Skottland på 

 tronen, i det de erkänna hennes fulla rätt till kronan, att 

 han ville lämna tillräcklig säkerhet för den katolska reli- 

 gionens upprätthållande i England och ville bibehålla den 

 gamla alliansen mellan England och huset Burgund. De äro 

 beslutna att ej tåla att denna brytes och bedja i sådant syfte 

 yttermera konungen se till, att drottningen af Skottland ej 

 får ingå äktenskap med en kättare, sådan som exempelvis 

 härtigen af Norfolk, hvilket kunde hafva de bedröfligaste 

 följder för riket och den sanna tron. Endast på grund af 

 hennes katolska religion erkänna de henne som ar fs berättigad 

 till tronen, men hälst såge de landets styrelse lagd i konung 

 Filips egna händer. De inbjuda honom därför till en land- 

 stigning i Lincolnshire, hvars kust är särdeles lämpad härför, 

 och utfästa sig att härvid lämna honom allt önskvärdt under- 

 stöd i råd och goda anvisningar på förhand. Detta märkliga 

 aktstycke synes lämna en värdefull förklaring till den span- 

 ske ambassadörens sangvinism i fråga om en från Spanien 

 understödd katolsk resning i England. — Härtill må ytter- 

 ligare läggas, att efter det första upprorets misslyckande Syd- 

 englands katoliker läto försäkra Don Guerau om sin hängif- 

 venhet och bådo honom icke misströsta. De önskade endast 



