20 P. O. v. Törne. [N:o 12 



att påfven ville bannlysa drottning Elisabeth, så vore de be- 

 redda att begynna kampen mot henne. ^) 



Den optimism och handlingskraft Elisabeth själf lagt i 

 dagen hade under dessa svåra förhållanden räddat henne. 

 Hon hade fått ett tillfälle, hvilket hon för sin egen säkerhet 

 icke fick lämna obegagnadt, att rikta ett kraftigt slag mot 

 katolicismen i England, och denna själf kunde genom den 

 utgång äfventyret fick icke undgå att förlora af den stadiga 

 rotfasthet den ägt i de nordliga landskapens befolkning. Så 

 som striden förts måste den ha gifvit samtiden en föga till- 

 talande föreställning om de katolska ledarne i England och 

 man är nära nog benägen att gifva Don Guerau rätt, då han 

 utropar, att nationen utan tvif vel vanartats emot fordom ! '^ ) 

 Det måste för framtiden vara klart, att Elisabeths tron icke 

 kunde omstörtas af de krafter som värkade endast inom Eng- 

 land. Så mycket större blefvo nu de faror, som hotade henne 

 utifrån, och detta som en direkt följd af upproret. 



Först och främst hade detta haft den märkliga påföljden 

 att förbyta till fiendskap Filip II:s elfvaåriga, hittills konse- 

 kvent upprätthållna vänskap för Elisabeth. Underrättelsen 

 om upprorets utbrott hade nämligen föranledt honom att 

 skicka till England en person vid namn Kempe för upprorets 

 organiserande samt att tillsända Alba befallningen att ut- 

 rusta en expedition mot England.^) Han var nämligen fast 

 besluten att lämna de engelska katolikerna sin hjälp och att 

 straffa Elisabeth för hennes oåtkomlighet i frågan om pri- 

 sernas utlämnande. Om man i detta oväntade beslut måste 

 se följden af den uppretning de engelska kaparnes fram- 

 gångar framkallat hos honom, är man måhända äfven be- 

 rättigad antaga, det dess fattande hvilat på den genom nog- 

 grant begrundande förvärfvade öfvertygelsen, att ett försök 

 att i detta ögonblick omstörta Elisabeths tron haft de största 

 utsikter att lyckas. En person med Filips af Spanien lägg- 

 ning inlät sig ej på ovissa äfventyr. Härtill kom, att ingen 



') Froude IX, s. 555, not 2 3 (Don Guerau till Filip d. 18 jan. 1570). 

 Upprorets föranstaltare hade atsändt en högtidlig skrifvelse äfven till påfven. 

 Mignet II, s. 112. 



2) Froude IX, s. 440. 



") Kretzscbmar, s. 19. Mignet II, s. 146, not 2. 



